П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2373/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -Григораш В.О.   
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
24 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня" на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня" до Управління Західного офісу Держаудитслужби у Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби у Чернівецькій області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу про усунення виявлених порушень законодавства від 28.04.2020 року №132400-14/1536-2021 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області в частині:
встановлення порушення п. 116-4 Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування у 2020 році, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.2020 року №65, п. 21 Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 20.05.2020 року №2779-Е520-Р000 та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, у Звітах про обсяг наданих медичних послуг Підприємством було завищено кількість медичних команд, залучених до надання медичних послуг, пов`язаних з гострою респіраторною хворобою на COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, що призвело до зайвого отримання коштів від Національної служби здоров`я України за послуги які не надано за квітень-листопад 2020 року на суму 13 185696,71 гривень та вимогою про забезпечення відшкодування зайво отриманих коштів від Національної служби здоров`я України за не надані протягом травня-листопада 2020 року послуги на загальну суму 13185696,71 грн відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставне набуте майно (кошти, отримані в якості оплати за медичні послуги);
встановлення оплати Підприємством шести постачальникам завищеної вартості товарів, визначених у Переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробі та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню, поширенню, локалізації та ліквідації спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання якик на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №224 від 20.03.2020 року, до вартості яких було включено суму податку на додану вартість, що є порушенням пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VІ та зобов`язання забезпечити відшкодування Підприємству втрат, заподіяних внаслідок оплати завищеної на суму ПДВ - 43294,37 грн вартості товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню, поширенню, локалізації та ліквідації спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України та статей 22, 610, 1212 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 адміністративний позов залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідач своїм правом передбаченим ст.ст. 300 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Згідно наказу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 року №225-в/к, однин із членів колегії, а саме Матохнюк Д.Б., у період з 18.10.2021 року по 01.11.2021 року, перебував  у відпустці.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 листопада 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 10:00 год. 06 липня 2021 р. 
Вказана ухвала була направлена 04.06.2021 року на електронну адресу позивача вказану ним у позовній заяві (ІНФОРМАЦІЯ_1) (а.с. 13 т. 2).
В підготовче засідання призначене на 06.07.2021 року представник позивача не з`явився, подав клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з його перебуванням у відрядженні. Проте, на підтвердження перебування представника позивача у відрядженні не надав жодного доказу.
У зв`язку із заявленим клопотанням, підготовче засідання було відкладено на 10:00 год. 27.07.2021 року про що повідомлено представника позивача засобами телефонного зв`язку на номер вказаний у заяві про відкладення розгляду справи (+38 067 7859204) (а.с. 147 т. 2).  
Проте, в підготовче засідання призначене на 27.07.2021 року представник позивача повторно не з`явився, подав клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з його перебуванням у щорічній основній відпустці. Проте, на підтвердження перебуванням представника позивача у щорічній основній відпустці також не надав жодного доказу.
У зв`язку з вказаним, підготовче засідання відкладено на 10:00 год. 07.09.2021 року про що повідомлено представника позивача засобами телефонного зв`язку на номер вказаний у заяві про відкладення розгляду справи (+38 067 7859204) (а.с. 147 т. 2).
Крім того, ухвалою суду від 27.07.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого судового засідання на один місяць.  
Підготовче засідання призначене на 07.09.2021 року відкладено на 10:00 год. 23.09.2021 року про що повідомлено представника позивача засобами телефонного зв`язку на номер вказаний у заяві про відкладення розгляду справи (+38 066 5306261) (а.с. 163 т. 2).  
В підготовче засідання призначене на 23.09.2021 року представник позивача в черговий раз не з`явився, подав клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з його участю в іншій судовій справі. Проте, на підтвердження участі в іншому судовому засіданні не надав жодного доказу.
Оскільки, позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин, судом першої інстанції позовну заяву залишено без розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,з огляду на наступне.
Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.
Згідно з ч.1 ст.181 КАС України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.
Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 5 ст. 44 КАС України, учасники справи, зокрема, зобов`язані: з`являтися в судове засідання за викликом суду.
Аналогічна норма міститься у статті 45 КАС України, а саме, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КАС України учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.
Статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено правове регулювання наслідків неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, які спрямовані на забезпечення прав щодо участі у судовому розгляді осіб, які беруть участь у справі, у разі їх неприбуття з об`єктивних причин.
З метою дисциплінування та виключення випадків умисного затягування розгляду справи стаття встановлює негативні для учасників судового розгляду наслідки у разі неприбуття у судове засідання через безвідповідальне ставлення до справи.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 205 вказаного Кодексу, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до частини 5 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Як встановлено з матеріалів справи, представник позивача у даному випадку  повідомлявся та був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи завчасно, що не заперечується останнім. 
Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції всупереч нормам КАС України було повідомлено останнього про судові засідання, які відбувались 06.07.2021 року, 07.09.2021 року та 23.09.2021 року лише засобами телефонного зв`язку, колегія суддів зазначає наступне.
Так, дійсно у відповідності до ст.124 КАС України, повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
3. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;
2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.129 КАС України, за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.
Проте, колегія суддів наголошує, що у даному конкретному випадку, повідомлення про наступні судові засідання було здійснено судом першої інстанції належним чином, оскільки представник позивача був завчасно повідомлений про розгляд справи.
При цьому, звертаючись неодноразово до суду першої інстанції з заявами про відкладення судових засідань, жодного разу не зазначив про те, що останнього не було завчасно повідомлено про судові засідання. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Тобто, нормами КАС України визначено порядок дій суду в разі повторної неявки в судове засідання позивача.
Здійснивши аналіз ст. 240 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає залишенню його без розгляду, в разі подання до суду обґрунтованої заяви, в якій зазначено поважні причини такої неявки.
Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.
Суд зауважує, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Водночас, досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що від представника позивача до суду першої інстанції надійшли заяви від 01.07.2021, 16.07.2021, 20.09.2021 року про відкладення судових засідань, кожна з яких містила різні підстави. Проте, колегія суддів наголошує, що до жодної із заяв представником позивача не було додано належного підтвердження обставин, які б давали суду можливість визнавати таку неявку поважною.
Варто також зазначити, що Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що "право на суд" та "право на доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», пункт 28 рішення «Станєв проти Болгарії»). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони".
Пунктом 1 частини третьої статті 49 КАС України передбачено, що особам які беруть участь у справі надано право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.
Разом з цим, частиною другою статті 49 КАС України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім наявних прав особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому, процесуальні права і обов`язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов`язки другої особи, яка бере участь у справі.
З огляду на викладене, можна зробити висновок, що позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.
Згідно з частиною другою статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Суд зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Міркування представника позивача про неправильне застосування судом першої інстанції положень частини п`ятої статті 205 КАС України не можна визнати спроможними і достатніми підставами для скасування оскарженого судового рішення. Не змінює оцінки цих міркувань й посилання скаржника на судову практику застосування цієї норми касаційним судом в іншій адміністративній справі.
Загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є свого роду формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них іманентно презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.
Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.
Частина п`ята цієї статті сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору.
Законодавче формулювання частини п`ятої «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.
Такого ж правового висновку дійшла  Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 18.12.2019 року по справі №9901/949/18.
Відтак враховуючи наведені положення КАС України, зважаючи на третю неявку позивача чи його представника в судове засідання без поважних причин та відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності, а також враховуючи те, що неявка позивача чи його представника перешкоджала розгляду справи в підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду, що відповідає ч. 5 ст. 205 КАС України та п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня" залишити без задоволення, а  ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Матохнюк Д.Б.