КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/173/2022                      
Справа 754/4615/21                                                       Головуючий в суді І інстанції Бабайлова Л.М.
                                                                                         Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
24 січня 2022 року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Хміль Вячеслава Миколайовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 06 березня 2021 року о 00 год. 10 хв. керував транспортним засобом ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Г.Хоткевича в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, сухість губ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.
 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права і необхідність  скасування постанови.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав на те, що 06 березня 2021 року надавав послуги водія по перевезенню вантажу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за маршрутом Одеса-Бровари. На вул. Гната Хоткевича у м. Києві його зупинила патрульна поліція з тих підстав, що у нього не яскраво освітлювались задні габаритні ліхтарі. Після усунення ним несправності патрульна поліція попросила в нього надати документа на перевірку, під час якої один із патрульних запитав, чому у нього червоні очі, ОСОБА_1 відповів, що це через втому, оскільки він їхав всю ніч з Одеси. 
Після цього поліцейський запропонував йому проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 попросив скласти акт про тимчасове затримання транспортного засобу, оскільки автомобіль був завантажений вантажем на значну суму і він переживав, щоб з вантажем нічого не трапилось, оскільки він є матеріально відповідальною особою. Однак йому відмовили у складанні такого акту, та сказали, що будуть складати протокол про адміністративне правопорушення. Він запропонував патрульним, що готовий пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що патрульні йому повідомили, що у них з собою на даний момент немає такого приладу. Узгодивши по телефону свої дії з ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підійшов до поліцейських і сказав, що готовий їхати на перевірку, однак патрульний сказав, що вже пізно, оскільки протокол вже почали складати. Після цього йому надали на ознайомлення і підписання протокол, в якому він зазначив, що відмовився від проходження огляду в лікарні, тому що не міг залишити автомобіль з товаром.
Зазначав, що в постанові зазначено, що ОСОБА_1 , повідомлений про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, в судове засідання не з?явився і клопотань не надіслав, однак про розгляд даної справи він судом повідомлений не був і копія постанови йому не направлялася.
Вказував, що згідно постанови судді першої інстанції, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп?яніння, пояснюючи, що не може залишити свій автомобіль, письмовими поясненнями свідків. Однак ці висновки не відповідають дійсності. На відеозаписі він повідомив патрульну поліцію, що готовий до перевірки на місці зупинки і не відмовляється від проходження на стан наркотичного сп`яніння. Також під час складання протоколу свідки були відсутні, як вони відсутні і в протоколі про адмінправопорушення. Тобто поліцією порушено ст. 256 КУпАП, п. 4 розділу 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Наголошував, що поліція порушила передбачений чинним законодавством України порядок проходження на стан сп`яніння. З наявних матеріалів справи вбачається, що інспектор, який склав на нього протокол про адміністративне правопорушення, не пропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, як цього вимагає законодавство. Він готовий був пройти огляд на місці зупинки, також зазначив причину, чому не може проїхати на огляд в медичний заклад.
Вказував, що транспортний засіб не було тимчасово затримано, блокування за допомогою технічних пристроїв поліцейськими не здійснювалось, що свідчить про те, що в розумінні Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у інспекторів не було. 
Тобто, будь-яких інших доказів, які б підтверджували його винуватість у розумінні п. 2.5 ПДР України, не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.
На підставі вищевикладеного просив постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року по справі № 754/4615/21 скасувати.
 
Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній в судовому засіданні, копію постанови не отримував і ознайомився з матеріалами справи лише 01 листопада 2021 року.
 
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи здійснено в його відсутності, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, а також вручення йому повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови. 
На а. с. 15 наявне клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Хміль В.М. про ознайомлення з матеріалами справи від 02 листопада 2021 року, в той час як апеляційну скаргу подано в десятиденний термін з дати ознайомлення захисника з матеріалами справи, а саме 11 листопада 2021 року.
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
Під час апеляційного перегляду до апеляційного суду надійшли письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які залучалися працівниками поліції під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 06 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 . Згідно наданих пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , громадянину ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в медичний заклад для огляду на стан сп`яніння, проте водій відмовився, посилаючись на те, що він боявся залишити транспортний засіб без нагляду, а вантажівка була завантажена товаром, за який він відповідає; працівники патрульної поліції не пропонували пройти освідчення на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, посилаючись на те, що з їх слів в патрульних автомобілях не було експрес-тестів.
 
Також ОСОБА_1 надано цивільно-правові угоди № 05/10/21, укладені ним з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 05 жовтня 2021 року та 10 листопада 2021 року, за умовами яких за дорученням замовника виконавець бере на себе зобов`язання надавати в порядку та строки, погоджені в цій угоді та/або додатках/додаткових угодах до неї, послуги по керуванню транспортними засобами (автомобілями) замовника, згідно заявок, а замовник зобов`язується приймати належним чином надані послуги та здійснювати їх оплату. Послуги надаються виконавцем впродовж 30 календарних днів з моменту підписання сторонами даної угоди. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань за цією угодою відповідно до чинного законодавства. Якщо виконавець порушив умови цієї угоди, що призвело до неналежної якості наданих послуг чи завдали збитки замовнику, або допустив інші недоліки в ході надання послуг, замовник має право за своїм вибором вимагати від виконавця відшкодування фактичних збитків. Виконавець зобов`язаний уживати всіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату чи пошкодження цього майна.
 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи апеляційний суд приймає надані ОСОБА_1 докази і надає їм оцінку.
 
Також для з`ясування обставин події, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та встановлення осіб свідків, дані про яких в протоколі про адміністративне правопорушення і письмових поясненнях свідків заповнені нерозбірливим почерком, в суд апеляційної інстанції викликався працівник патрульної поліції Костомаха І.А., яким складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 047246, однак явка працівника поліції забезпечена до суду не була.
 
У зв`язку із тим, що у ході розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції виникли сумніви в частині обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, усунути які не виявилось можливим внаслідок пасивної поведінки представника органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, суд ці сумніви, у відповідності до положень ст. 62 Конституції України тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Хміль В.М., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рік, блідність обличчя, сухість губ). Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком не можливо.
 
За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.
 
Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП (в редакції, чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 047246) особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
Отже, за змістом ст. 266 КУпАП, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинення транспортного засобу, в разі відмови проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу - висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.
 
Згідно п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
 
Разом із тим, всупереч вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, на відеозаписі, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, не відображено, що працівники поліції будь-яким чином встановлювали ознаки наркотичного сп`яніння у водія, пропонували би проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинення транспортного засобу і що останній відмовляється від такого проходження. Із наданого до матеріалів справи епізоду запису вбачається, що водій представляється та доводить до відома працівника поліції, що він не може в цей момент їхати для проходження огляду до медичного закладу, оскільки не може залишити автомобіль з вантажем.
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував про те, що працівники поліції не встановлювали ознаки наркотичного сп`яніння, не пропонували йому проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, що також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надійшли до апеляційного суду 17 січня 2022 року.
 
Апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був готовий пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, а від проїзду негайно до медичного закладу для огляду лікарем-наркологом відмовився лише з тих підстав, оскільки не міг залишити транспортний засіб з вантажем, за збереження якого він є матеріально відповідальним, що підтверджується наданими ним цивільно-правовими угодами, укладеними з ФОП ОСОБА_5 , що ним також зазначено в графі пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 047246.
 
Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
При вирішенні питання про винність ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння суддя місцевого суду цих вимог закону не врахував, фактичних обставин правопорушення із належною повнотою не встановив, зібраним у справі доказам належної оцінки не надав.
 
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами.
Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про відсторонення від керування автомобілем відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про відсторонення від керування автомобілем, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 .
 
Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
 
Разом із тим, долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним, на ньому зафіксовано лише відмову ОСОБА_1 від огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння. Обставини зупинення транспортного закладу, виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння, визначених пунктом 4 Інструкції № 1452/735, складання протоколу про адміністративне правопорушення, залучення поліцейськими свідків події, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, вручення примірника протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на даному відеозаписі відсутні.
 
Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про можливість порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
 
З урахуванням відсутності доказів виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції у суду першої інстанції відсутні були підстави вважати обґрунтованими причини зупинення транспортного засобу, яким він керував, та пропонування йому пройти в медичному закладі огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
 
Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
 
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                  Кашперська Т.Ц.