ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 лютого 2022 року           справа №200/6222/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 р. у справі  № 200/6222/21 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                               ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі – відповідач -1, Укртрансбезпека), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач-2), в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову від 27 квітня 2021 року №177939.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року відмовлено в задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог скарги зазначено, що відсутні повноваження та компетенція у Східного міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті та посадових осіб даного органу державної влади, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 р. № 196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті», Східне міжрегіональне управління Державної служби України з безпеки на транспорті було реорганізовано (ліквідовано) та відповідно з 03 березня 2020 року в системі органів Державної служби України з безпеки на транспорті замість вищевказаного міжрегіонального управління функціонують: Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області та Управління Укртрансбезпеки у Луганській області.
Оскаржувана постанова не містить відомостей та винесена без участі та без повідомлення особи на яку накладалось відповідне адміністративно-господарське стягнення, тобто з порушенням вимог «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567.
Відповідачем порушено процедуру накладення адміністративно-господарського штрафу, а саме не виконали вимоги пунктів 25, 26 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567.  Справа про адміністративно-господарське правопорушення розглядалась без участі суб`єкта господарювання — ФОП ОСОБА_1 ,  про час і місце розгляду справи позивач не повідомлявся. Постанова не містить обґрунтувань, які саме дії перевізника являли собою адміністративно-господарське правопорушення. 
Судом не встановлено: сипучості вантажу та відсутності технічних документів зважувального обладнання, що привело до помилкових висновків, а саме: 1) жодну методику застосовувати непотрібно; 2) технічні та сертифікаційні документи на зважувальне обладнання з визначенням граничної ваги зважування, для встановлення правильності зважування суду першої інстанції не потрібні; 3) сипучий вантаж треба закріпити так, щоб при заїзді транспортного засобу на ваги, тобто на височину, сипучий вантаж не змістився на задні осі транспортного засобу.
Апелянт зазначає, що він не був повідомлений про судовий розгляд справи № 200/6222/21, про місце дату та час проведення судового засідання у даній справі. Також, позивач не отримував відзив відповідача, що виключає можливість його врахування судом. Судом порушено строк розгляду справи визначений ст.258 КАС України. Суд першої інстанції до винесення рішення по справі дійшов висновку, що позивач визнає факт порушення правил перевезення, а саме перевищення габаритно-вагових норм понад 20%.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач, є фізичною особою-підприємцем з 21.09.2001, вид економічної діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний).
05 квітня 2021 року Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки видало направлення на рейдову перевірку № 011767 на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок з 05 квітня 2021 року до 11 квітня 2021 року.
06.04.2021,  на підставі направлення на рейдову перевірку №011767 від 05 квітня 2021 року, посадовими особами Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме транспортного засобу марки КАМАЗ 65201-012 номерний знак НОМЕР_1 серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , на а/д М03 "Київ-Харків-Довжанський" км 674 + 499 м, за результатами якого складено акт перевірки №268211 від 06.04.2021.
Відповідачем під час перевірки виявлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачено статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме ч.1 абз. 16 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
Складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 06.04.2021 визначено результати вагового контролю транспортного засобу позивача - навантаження на осі, тонн - 1) 7,6; 2) 8,15; 3) 13,1; 4) 12,3, повна маса транспортного засобу 41,16 тон.
В акті № 0053572 від 06.04.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів габаритно-вагового контролю зазначено, що габаритно-ваговий контроль проводиться Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки автомобіля КАМАЗ 65201-012 номерний знак НОМЕР_1 , суб`єкт, що перевіряється ОСОБА_1 ,  водій ОСОБА_2 , маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування, кілометрів - АДРЕСА_1 ., маса, тонн - нормативно допустима - 40,000, фактична - 41,15; осьове навантаження, тонн - нормативно допустимо 16; 16 - фактичне - 7,6; 8,15; (13,1+12,3 =25,4).
Додатком до акту № 0053572 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.04.2021 року відповідачем зроблено розрахунок плати за проїзд великовагового транспортного засобу, виконано згідно постанови КМУ від 27.06.2007 № 879, яким платнику ОСОБА_1 висунуто розрахунок відповідно до затвердженої формули - 1,57*19*5=149,15 евро.
Відповідно до Акту Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки   від 06 квітня 2021 року № 268211 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, 06 квітня 2021 року о 11 год. 10 хв. уповноваженими особами відповідача проведено перевірку транспортного засобу КАМАЗ 65201-012 номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .. Місце перевірки - а/д МОЗ "Київ Харків Довжанський", 674 км + 499 м вантажне перевезення. Водій – ОСОБА_2 .  У графі -під час перевірки виявлено правопорушення- відсутні будь- які записи, у графі -у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", абз. 15, 4.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад  20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
В графі пояснення водія про причини порушень наявний підпис та позначка "з актом ознайомлений". Під актом наявні підписи водія ОСОБА_2 та посадових осіб, які провели перевірку.
Державною службою України з безпеки на транспорті направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку запрошення на комісію, у якому зазначено, що при здійсненні державного контролю 06.04.2021, у належному йому транспортному засобі НОМЕР_1 виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт та він запрошується на розгляд справи до Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на 27.04.2021 з 09:30 до 13:00.
На підставі висновків акту перевірки №268211 від 06.04.2021, Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №177939 від 27.04.2021 у розмірі 34000,00 грн.
Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/1633 від 10 липня 2020 року, чинне до 10 липня 2021 року. Назва та умовне позначення- вага пересувна автомобільна типу Cheklode freeweigh, зав. № НОМЕР_3 , за результатами перевірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92.
Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволені адміністративного позову, зазначив, що відповідач діяв з дотриманням вимог законодавства у зв`язку з чим правомірно встановлено факт порушення позивачем вимог вагових обмежень.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ст. 2 Закону Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «;Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
При цьому, згідно ст. 1 Закону № 2344, автомобільний транспорт - галузь транспорту, яка забезпечує задоволення потреб населення та суспільного виробництва у перевезеннях пасажирів та вантажів автомобільними транспортними засобами.
Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Статтею 6 Закону № 2344, зокрема, встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, прийняті в межах його компетенції, обов`язкові до виконання на території України.
Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
За положенням п.8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Отже, рейдові перевірки здійснюються посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 N 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.
При цьому, відповідно до п. 1, 3 розпорядженням Кабінету Міністрів України  від 3 березня 2020 р. № 196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті», погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.  Установити, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.
Згідно до Переліку територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, який є додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 р. № 196-р, Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки утворюється шляхом реорганізації Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області та Управління Укртрансбезпеки у Луганській області.
Отже, відповідно до вищенаведеного, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження через територіальні органи - структурні підрозділи апарату, у даному випадку Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.
На підставі викладено, суд не приймає посилання апелянта на відсутність повноважень та компетенції у Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та його посадових осіб влади.
Згідно із статтею 18 Закону №2344, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством. 
Відповідно до статті 34 Закону №2344, автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
За правилами статті 48 Закону №2344, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 цього Закону визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.
На підставі абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (п. 16 Порядку № 1567).
Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (п. 19 Порядку № 1567).
Згідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, які провели перевірку, складається акт за формою згідно із додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У відповідності із приписами пункту 22 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, які провели перевірку, роблять про це запис.
За п. 25 -27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.  
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Системний аналіз вищенаведених положень свідчить, що на орган державного контролю покладено обов`язок належного повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи про порушення шляхом вручення суб`єкту господарювання такого повідомлення під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Матеріали справи свідчать, що повідомлення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 16.04.2021, яким позивача викликано на 27.04.2021, направлено 19.04.2021 та було отримано позивачем лише 06.05.2021, після розгляду справи, про що свідчить наявний витяг Укрпошти (а.с.74-75).
Отже,  на дату розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивача або уповноважену особу не було повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, а у відповідача були відсутні відомості щодо належного повідомлення позивача  про розгляд справи про правопорушення.
Суд вважає помилковим посилання відповідача на ототожнення поняття повідомлення з надісланням повідомлення, вищезазначеними вимогами законодавства передбачено саме повідомлення, а не надіслання такого повідомлення.
Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем не дотримано права особи на участь у процесі прийняття рішення, передбаченого п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р., а відповідно і право надавати пояснення та заперечення.
Суд зазначає, що прийняття суб`єктом владних повноважень рішення з істотним порушенням процесу його прийняття робить його протиправним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують, наведені в оскаржуваному рішенні висновки суду першої інстанції.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У зв`язку з тим, що апеляційний суд дійшов висновку про наявність законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача.
Керуючись ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 р. у справі  № 200/6222/21    - скасувати.
Прийняти нове судове рішення.
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №177939 від 27.04.2021.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано 02 лютого 2022 року

Суддя-доповідач                                                                                       Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                          І.В. Геращенко

                                                                                                                   Г.М. Міронова