ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/4477/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Панченко О.М. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
          на ухвалу  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року (м. Кропивницький, суддя Кравчук О.В.) у справі № 340/4477/21
          за позовом   ОСОБА_1 
          до  Великосеверинівської сільської ради
          про  визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії, -
встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Великосеверинівської сільської ради (далі відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати Рішення Великосеверинівської сільської ради від 28 грудня 2020 року №61 «Про затвердження Програми відшкодування компенсації за перевезення окремих пільгових категорій громадян Великосеверинської сільської ради на приміських маршрутах загального користування автомобільним транспортом на 2021-2023 роки», зобов`язати опублікувати резолютивну частину рішення суду на офіційному сайті Великосеверинівської сільської ради, в якому офіційно оприлюднено рішення №61 про затвердження Програми відшкодування компенсації за перевезення окремих пільгових категорій громадян Великосеверинської сільської ради на приміських маршрутах загального користування автомобільним транспортом на 2021-2023 роки, зобов`язати Великосеверинівську сільську раду не обмежувати позивача, який відноситься до окремих пільгових категорій громадян, право на пільговий проїзд в майбутньому. 
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу у строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали - усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду із наданням доказів, що обґрунтовують    причини пропуску такого строку.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись із ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що звертаючись з позовом, позивач просив суд першої інстанції поновити строк на звернення до адміністративного суду, адже він в 2021 році постійно був змушений звертатися по медичну допомогу, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого. Крім того, позивач зазначає, що суд не врахував наявність підстав для поновлення строку за заявою позивача, в якій зазначено про неможливість вчинення процесуальної дії через обмеження, що впроваджені у зв`язку з карантином.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався, відзив на апеляційну скаргу позивача до суду не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу, оскільки у матеріалах позову відсутні належні докази, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст. 264 КАС України, нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
Пунктом 18 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що нормативно-правовий 
акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Пунктом 2 ч.1 ст. 264 КАС України передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частини 1  статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив Рішення Великосеверинівської сільської ради від 28 грудня 2020 року №61 «Про затвердження Програми відшкодування компенсації за перевезення окремих пільгових категорій громадян Великосеверинської сільської ради на приміських маршрутах загального користування автомобільним транспортом на 2021-2023 роки».
В даному випадку, колегія суддів зазначає, що з метою з`ясування питання щодо дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду необхідно дослідити, чи є рішення відповідача нормативно-правовим актом, оскільки із самої його назви   вбачається, що воно спрямовано на регулювання однотипних відносин, розраховане на довгострокове і неодноразове застосування та не є актом індивідуальної дії.
Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою характер  спірного рішення відповідача, а тому суд  дійшов передчасного  висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах  Салов проти України  (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89),  Проніна проти України  (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та  Серявін та інші проти України  (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі  Руїс Торіха проти Іспанії  (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до  ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись п. 4 ст. 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 340/4477/21 скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
  
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко