Ухвала
Іменем України 
17 січня 2022 року
м. Київ
Справа № 194/1101/21
Провадження № 51 - 114 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2021 року клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком до 28 лютого 2022 року включно.
У касаційній скарзі захисник ставить питання про перегляд ухвали апеляційного суду, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в касаційному порядку, посилаючись на те, що вказана ухвала апеляційного суду винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Проте, зазначене судове рішення не може бути перевірене в касаційному порядку з наступних підстав.         
Відповідно до ст. 424 ч. 2 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Відповідно до ст. 19 ч. 2, ст. 129 ч. 1 п. 8  Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник ставить питання про перегляд ухвали апеляційного суду, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . Разом з тим, таке рішення апеляційного суду не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а отже не підлягає оскарженню в касаційному порядку, виходячи з наступного. 
З матеріалів провадження вбачається, що апеляційним судом відкрито апеляційне провадження і призначено розгляд апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту.
Згідно вимог ст. 331 ч. 3 п. 2 КПК Українидо спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. 
Відповідно до ст. 401 ч. 1 п. 3 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу. 
Оскарження ухвали апеляційного суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час апеляційного розгляду, КПК України не передбачено.
До того ж таке обмеження апеляційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про продовження строку тримання під вартою є пропорційним та не порушує саму суть права на судовий захист. Так, на цій стадії кримінального провадження існує дієвий періодичний судовий контроль стосовно доцільності, обґрунтованості та законності тримання обвинуваченого під вартою, а також можливість для сторін кримінального провадження ініціювати питання щодо зміни або скасування цього запобіжного заходу. Натомість відсутність процедури апеляційного оскарження такої ухвали апеляційного суду, яка постановлена під час апеляційного судового провадження, дозволяє забезпечити ефективне, повне, неупереджене вирішення судом справи по суті упродовж розумного строку. При цьому також дотримується необхідний баланс між охороною прав, свобод та законних інтересів усіх учасників кримінального процесу і захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Крім того, захисник та обвинувачений не позбавлені права звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу  відповідно до вимог ст. 201 КПК України.
Перегляд такої ухвали не може вважатися переглядом справи у розумінні             пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, яким гарантовано забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розглянутої судом першої інстанції по суті, що відповідає підходам Конституційного Суду України до розуміння права на апеляційне оскарження, передбаченого вказаною статтею Конституції України, та про що зазначено у Рішеннях цього Суду. 
Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року                      № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст.  392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Тобто вказаним рішенням визнано неконституційними виключно положення щодо неможливості апеляційного оскарження ухвал про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, та не стосується ухвали апеляційного суду про продовження строку тримання під вартою, про оскарження якої вказано в касаційній скарзі.
За таких обставин ухвала апеляційного суду про продовження тримання обвинуваченого  ОСОБА_4  під вартою, постановлена під час апеляційного судового провадження, не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника на вказану ухвалу апеляційного суду.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 – адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3