Постанова
Іменем України                                   
                                                                                                            
16 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 572/3559/20
провадження № 61-16348св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області, ОСОБА_2 , Веснянська сільська рада Корецького району Рівненської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду 
від 02 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., 
Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Рівненській області), ОСОБА_2 , Веснянської сільської ради Корецького району Рівненської області про скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки.
Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 09 жовтня 2002 року серії РВ 21-0603 їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,07 га, що розташована на території Степанської селищної ради (копія додається).
Зазначала, що паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств проводилось відповідно до Указу Президента України 
від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам 
і організаціям».
Згідно із сертифікатом для ведення особистого селянського господарства їй було виділено 1,29 га ріллі та 0,82 га кормових угідь (сінокосу). Сінокіс виділили в масиві НОМЕР_3 (урочище «Кашерниця»), місцезнаходження ділянки визначали шляхом жеребкування в листопаді 2001 року, згідно 
з результатами якого їй випала ділянка НОМЕР_1 . Сусідня ділянка НОМЕР_2 випала ОСОБА_2 , однак при видачі їй в жовтні 2002 року Сарненською районною державною адміністрацією державного акта на право приватної власності на землю в додатку з визначенням меж виявилось, що виділена їй ділянка для сінокосу розташована в іншому місці, ніж визначено жеребкуванням. 
Не відповідали результатам жеребкування і межі ділянки ОСОБА_2 , встановлені у додатку до її акта на правоприватної власності на землю.
Зазначала, що вказані обставини підтверджуються рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2004 року у справі 
№ 2-1283, яким скасовано державний акт Сарненської райдержадміністрації РВ 21-0603, виданий їй на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,07 га в межах згідно з планом, визнано його незаконним в частині встановлення меж сінокосу площею 1,49 га.  Скасовано державний акт Сарненської райдержадміністрації РВ 21-0577 
від 21 серпня 2002 року, виданий ОСОБА_2 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,21 га в межах згідно з планом, визнано його незаконним в частині встановлення меж сінокосу площею 
1,63 га.Зобов`язано Сарненську райдержадміністрацію видати на її ім`я державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, включивши до складу виділених земель ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3 урочища «Кашерниця»Степанської селищної ради за номером НОМЕР_1.
Надалі відповідно до розпорядження Сарненської районної державної адміністрації від 15 грудня 2004 року № 508 прийнято рішення про надання їй дозволу на відведення земельної ділянки в натурі та виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку і сінокіс площею 0,83 га, для ведення особистого селянського господарства, в масиві НОМЕР_3 , ділянка НОМЕР_1 , згідно з проектом організації території колишнього КСП «Степанське» на території Степанської селищної ради. Прийнято рішення про внесення змін в державні акти на право приватної власності на землю, видані їй та ОСОБА_2 , в частині встановленнямеж сінокосу.
У вересні 2020 року вона звернулася до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, реєстраційний номер заяви ЗВ-9709601582020.
23 вересня 2020 року вона отримала рішення № РВ-5600740692020 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у якому зазначено про перетин її ділянки із ділянкою 5625455700:08:003:0647, із площею, що співпадає на 100 %.
Вказувала, що згідно з витягом від 26 жовтня 2020 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер 5625455700:08:003:0647, право власності на її земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_2 , відповідно до державного акта від 21 серпня 2002 року за РВ 21-0577.Проте, відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2004 року у справі 
№ 2-1283, вказаний державний акт від 21 серпня 2002 року за РВ 21-0577 скасовано.
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд:
- скасувати право власності  ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га, з цільовим 
призначенням - для ведення особистого селянського господарства, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 55202037 від 18 листопада 2020 року;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на території Степанської селищної ради Сарненського району, вчинену 
26 серпня 2020 року відділом у Сарненському районі ГУ Держгеокадастру 
у Рівненській області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 18 березня 2021 року у складі судді Березня Ю. В. позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Степанської селищної ради Сарненського району, вчинену 26 серпня 2020 року відділом у Сарненському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.
Скасовано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номером 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 55202037 від 18 листопада 2020 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили, за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3, урочища «Кашерниця» Степанської селищної ради за номером НОМЕР_1, внесено зміни до державного акта РВ 21-0603 від 22 жовтня 2002 року, яким підтверджується це право 
у відповідних межах, а також обставини та підстави анулювання державного акта в частині передачі ОСОБА_2 земельної ділянки цієї ж площі в цих же межах. Тому суд першої інстанції вважав, що порушене право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягає поновленню на підставі статей 391, 393 ЦК України, статті 152 ЗК України у заявлений нею та передбачений статтею 16 ЦК України спосіб шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, а також шляхом скасування права власності відповідачки ОСОБА_2 на земельну ділянку.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Рівненського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року 
у складі судді Березня Ю. В. апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Невідомського О. А. задоволено.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 18 березня 2021 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру в Рівненській області, ОСОБА_2 , Веснянської сільської ради Корецького району Рівненської області про скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що  ОСОБА_1 просить суд скасувати право власності на спірну земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки, проте позивачем обраний неефективний спосіб захисту своїх прав. Апеляційний суд вважав, що задоволення таких позовних вимог ОСОБА_1 не призведе до вирішення спору, оскільки судовим рішенням слід одночасно визнати нечинним рішенням Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18 вересня 2020 року № 440, яким затверджено технічну документацію із землеустрою спірної земельної ділянки та передано її безоплатно у власність ОСОБА_2 , однак таких позовних вимог ОСОБА_1 не заявила.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2021 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.
У грудні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргумотивовано тим, що  ОСОБА_2 до апеляційної скарги додала рішення Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18 вересня 2020 року № 440. Однак ОСОБА_2 не надавала це рішення до суду першої інстанції та не подала доказів неможливості подання цього рішення до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.
Зазначає, що рішення Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18 вересня 2020 року № 440 не було ні предметом розгляду, ні предметом дослідження у цій справі у суді першої інстанції.
Вважає, що апеляційний суд у порушення вимог закону прийняв цей доказ та поклав його в основу оскаржуваної постанови, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
При цьому апеляційний суд не врахував розпорядження голови Сарненської районної державної адміністрації від 15 грудня 2004 року 
№ 508, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на відведення земельної ділянки 
в натурі та виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку (сінокіс) площею 0,83 га, для ведення особистого селянського господарства, в масиві НОМЕР_3 , ділянка НОМЕР_1 , згідно з проектом організації території колишнього КСП «Степанське» на території Степанської селищної ради. Прийнято рішення про внесення змін в державні акти на право приватної власності на землю видані ОСОБА_1 (РВ 21-0603) та ОСОБА_2 (РВ 21-0577) в частині встановлення меж сінокосу.
Також апеляційний суд не врахував того, що право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку визнане рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2004 року у справі № 2-1283, яке набрало законної сили.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення, заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 338/334/19 (провадження № 61-23033св19), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження 
№ 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), 
від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження 
№ 14-338цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 вересня 2019 року у справі 
№ 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 01 жовтня 2019 року 
у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18), від 19 листопада 
2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19), 
від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження 
№ 14-499цс19).
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У грудні 2021 року ГУ Держгеокадастру у Рівненській області подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , 
у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до державного акта про право приватної власності на землю 
РВ 21-0577 від 21 серпня 2002 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 4,21 га, згідно з планом, яким встановлені межі сінокосу площею 1,63 га (ділянки кормових угідь НОМЕР_2 площею 0,80 га 
та НОМЕР_1 площею 0,83 га проекту масиву).
Згідно з державним актом про право приватної власності на землю 
РВ 21-0603 від 22 жовтня 2002 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянки загальною площею 4,07 га, згідно з планом, яким встановлені межі сінокосу площею 1,49 га (ділянки кормових угідь № 34 площею 0,82 га та № 21 площею 0,67 га проекту масиву).
Рішенням Сарненського районного суду від 15 вересня 2004 року у справі 
№ 2-1283 позов ОСОБА_1 до Сарненської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку та скасування державних актів на право приватної власності на землю задоволено.
Визнано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3, урочища «Кашерниця» Степанської селищної ради за номером НОМЕР_1.
Скасовано державний акт Сарненської райдержадміністрації 
РВ 21-0603 від 22 жовтня 2002 року, виданий ОСОБА_1 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,07 га 
в межах згідно з планом, визнавши його незаконним в частині встановлення меж сінокосу площею 1,49 га.
Скасовано державний акт Сарненської райдержадміністрації РВ 21-0577 
від 21 серпня 2002 року, виданий ОСОБА_2 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,21 га в межах згідно з планом, визнавши його незаконним в частині встановлення меж сінокосу площею 1,63 га.
Зобов`язано Сарненську райдержадміністрацію видати на ім`я ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, включивши до складу виділених земель ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3 урочища «Кашерниця» Степанської селищної ради за номером НОМЕР_1.
Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення набрало законної сили.
Згідно з мотивувальною частиною рішення під час жеребкування між власниками сертифікатів у листопаді 2001 року при виділенні кормових угідь в масиві НОМЕР_3 Степанської селищної ради ОСОБА_1 випав жеребок під НОМЕР_1, тобто земельна ділянка під вказаним номером площею 0,83 га. Згідно із землевпорядним проектом ділянка кормових угідь НОМЕР_2 площею 0,80 га закріплена за ОСОБА_2 , ділянка під НОМЕР_1 площею 0,83 га - за 
ОСОБА_1 
15 грудня 2004 року на виконання судового рішення розпорядженням голови Сарненської районної державної адміністрації № 528 надано дозвіл ОСОБА_1 на відведення земельної ділянки та виготовлення державного акта на право приватної власності на земельну ділянку (сінокіс) площею 0,83 га в масиві НОМЕР_3 , ділянка НОМЕР_1 , згідно з проектом організації території Степанської селищної ради. Внесено зміни до державних актів 
РВ 21-0577 від 21 серпня 2002 року ОСОБА_2 та РВ 21-0603 від 22 жовтня 2002 року ОСОБА_1 в частині встановлення меж сінокосу.
Вказані зміни були внесені лише до державного акта РВ 21-0603 ОСОБА_1 (із зазначенням меж та площі сінокосу 0,83 га).
Рішенням Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18 вересня 2020 року № 440 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою, розроблену фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства (01.03.) ОСОБА_2 за межами населених пунктів на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області; передати безоплатно у власність ОСОБА_2 земельні ділянки загальною площею 4,2317 га, в тому числі: рілля - 2,5789 га, кадастровий номер 5625455700:07:003:0374, сіножаті - 1,6258 га, кадастровий номер 5625455700:08:003:0647, для ведення особистого селянського господарства (01.03.) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Степанське» за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області; ОСОБА_2 оформити право власності на земельні ділянки загальною площею 4,2317 га для ведення особистого селянського господарства (01.03.) на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області 
в порядку, визначеному законодавством; ОСОБА_2 зареєструвати право власності на земельну ділянку, в порядку визначеному законодавством.
Право власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства оформлене шляхом його внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення за індексним номером 55202037 від 18 листопада 
2020 року реєстратора Веснянської сільської ради Корецького району Рівненської області Новака Р. В., що підтверджується інформаційною довідкою від 17 грудня 2020 року № 237591890.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0005887512020 від 26 жовтня 2020 року, земельна ділянка, кадастровий номер 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Степанської селищної ради Сарненського району, зареєстрована 26 серпня 2020 року відділом у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на підставі технічної документації від 30 липня 2020 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 . Право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 посвідчується державним актом РВ 21-0577 від 21 серпня 2002 року, виданим на підставі розпорядження Сарненської районної державної адміністрації від 07 червня 2002 року 
№ 239.
Рішенням державного кадастрового реєстратора від 23 вересня 2020 року № РВ 5600740692020 ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру в зв`язку з розташуванням у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію 
і природні якості землі.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності 
є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом 
у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази 
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що рішенням Сарненського районного суду 
Рівненської області від 15 вересня 2004 року у справі № 2-1283 позов 
ОСОБА_1 до Сарненської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку та скасування державних актів на право приватної власності на землю задоволено.
Визнано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3, урочища «Кашерниця» Степанської селищної ради за номером НОМЕР_1.
Скасовано державний акт Сарненської райдержадміністрації 
РВ 21-0603 від 22 жовтня 2002 року, виданий ОСОБА_1 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,07 га 
в межах згідно з планом, визнавши його незаконним в частині встановлення меж сінокосу площею 1,49 га.
Скасовано державний акт Сарненської райдержадміністрації РВ 21-0577 
від 21 серпня 2002 року, виданий ОСОБА_2 на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,21 га в межах згідно з планом, визнавши його незаконним в частині встановлення меж сінокосу площею 1,63 га.
Зобов`язано Сарненську райдержадміністрацію видати на ім`я ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, включивши до складу виділених земель ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3 урочища «Кашерниця» Степанської селищної ради за номером НОМЕР_1.
Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення набрало законної сили.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання зазначеного судового рішення розпорядженням голови Сарненської районної державної адміністрації від 15 грудня 2004 року № 528 надано дозвіл ОСОБА_1 на відведення земельної ділянки та виготовлення державного акта на право приватної власності на земельну ділянку (сінокіс) площею 0,83 га в масиві НОМЕР_3 , ділянка НОМЕР_1 згідно з проектом організації території Степанської селищної ради. Внесено зміни до державних актів 
РВ 21-0577 від 21 серпня 2002 року, виданий ОСОБА_2 , та РВ 21-0603 
від 22 жовтня 2002 року, виданий ОСОБА_1 , у частині встановлення меж сінокосу.
Відповідні зміни про скасування права згідно з рішенням суду були внесені лише до державного акта РВ 21-0603 ОСОБА_1 (із зазначенням меж та площі сінокосу 0,83 га замість ділянки в інших межах площею 0,82 га).
Рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ 5600740692020 
від 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру в зв`язку з розташуванням у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки.
Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила суд скасувати право власності  ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, зареєстроване 
в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 55202037 від 18 листопада 2020 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5625455700:08:003:0647, площею 1,6258 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на території Степанської селищної ради Сарненського району, вчинену 26 серпня 2020 року відділом у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.
Під час розгляду справи, у якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова в позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане недійсним або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі 
№ 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року 
у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року 
у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження 
№ 12-204гс19), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).
Спір у цій справі є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку іншої особи. 
Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилався на те, що задоволення таких позовних вимог не призведе до вирішення спору, оскільки судовим рішенням слід одночасно визнати нечинним рішення Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18 вересня 2020 року № 440, яким затверджено технічну документацію із землеустрою спірної земельної ділянки та передано її безоплатно у власність ОСОБА_2 , однак таких позовних вимог ОСОБА_1 не заявила.
Натомість, суд першої інстанції, встановивши, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2004 року у справі 
№ 2-1283, яке набрало законної сили, визнаноправо власності   ОСОБА_1  на земельну ділянку кормових угідь площею 0,83 га, визначену землевпорядним проектом масиву НОМЕР_3, урочища «Кашерниця» Степанської селищної ради, за номером НОМЕР_1, внесено зміни до державного акта 
РВ 21-0603 від 22 жовтня 2002 року, яким підтверджується це право 
у відповідних межах, а також обставини та підстави анулювання державного акта в частині передачі ОСОБА_2 земельної ділянки цієї ж площі в цих же межах, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
При цьому суд першої інстанції правильно врахував аксіому цивільного судочинства jura novit curia - «суд знає закон», яка надає суду право визначити та застосувати ту правову норму, яка підлягає застосуванню до конкретних правовідносин, оскільки неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Посилання апеляційного суду на те, що позивач обрала неефективний спосіб захисту своїх прав, та одночасно не просила суд визнати нечинним рішення Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 18 вересня 2020 року № 440, яким затверджено технічну документацію із землеустрою спірної земельної ділянки та передано її безоплатно у власність ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу, оскільки визнання нечинним вказаного рішення селищної ради не призведе до відновлення права, за захистом якого ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог 
статей 263-265 ЦПК України забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, а суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду, яке є правильним по суті спору.
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку у застосуванні норм матеріального права, рішення апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, 
а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Рівненського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасувати.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 18 березня 2021 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк