УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

20 грудня 2021 року 
Київ
справа №640/4396/19
адміністративне провадження №К/9901/43748/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,
перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (КМДА) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС Україна», за участю третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білфорс», про зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В:

До Верховного Суду 01 грудня 2021 року надійшла касаційна скарга Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Спірні правовідносини в цій справі виникли у зв`язку з невиконанням ТОВ «МПС Україна» вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий Департаментом від 23 листопада 2017 року, а саме - не надано  документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: вул. Мілютенка, 19-А, Деснянський р-н, м. Київ.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Системний аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України    дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій    статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої    статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України    як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави скаржник обґрунтовує тим, що відповідна справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18, від 13 травня 2020 року у справі № 802/3826/14, від 07 жовтня 2020 року у справі № 802/3825/14, від 21 жовтня 2020 року у справі № 420/228/19, від 28 травня 2021 року у справі № 320/5528/18, від 06 жовтня 2021 року у справі № 140/2150/18 в частині аналізу приписів частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у взаємозв`язку із нормами частини першої статті 41 цього ж Закону, відповідно до яких у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкті, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, при цьому, можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки. 

Колегія суддів критично оцінює вищевказані підстави касаційного оскарження та наведену скаржником судову практику на їх підтвердження, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій стосуються оцінки змісту складеного позивачем припису. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про передчасність заявлених позовних вимог з огляду на те, що винесений Департаментом припис не містить імперативних вказівок щодо дій, які мають бути вчинені відповідачем, в порядку усунення виявлених перевіркою порушень, а тому підстави касаційної скарги мають стосуватися саме конкретних висновків суду апеляційної інстанції, яким в подальшому буде надаватися оцінка Верховним Судом.

Окрім того, судами встановлено, що ТОВ «МПС Україна» не є власником будівлі та заперечує здійснення реконструкції у вигляді прибудови, тоді як у судових рішеннях на які посилається скаржник, приписи про усуненння порушень вимог містобудівного законодавства стосуються власників будівель.

Таким чином, скаржнику слід уточнити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Отже, касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) слід залишити без руху та встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити без руху касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого комітету Київської міської ради (КМДА) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС Україна», за участю третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білфорс», про зобов`язання вчинити дії.

2. Надати Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначено в мотивувальній частині ухвали.

3. Надіслати Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              С.М. Чиркін