ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2022 р.	Справа № 480/4211/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністрації  Державної прикордонної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 30.09.21 року по справі №480/4211/21
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Адміністрації  Державної прикордонної служби України                   
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тесту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації  Державної прикордонної служби України, в якому просив суд першої інстанції:
-           визнати протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»;
- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач своїм листом від 26.04.2021 №115/К-3888-1756 протиправно відмовив йому у підготовці та направленні до Пенсійного фонду України документів для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року  адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. "а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».
Зобов`язано Адміністрацію державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійною фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п."а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».
Стягнуто  на користь ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації державної прикордонної служби України судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
Адміністрація Державної прикордонної служби України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі №480/4211/21 і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його неправомірним та таким, що прийняте внаслідок неповного з`ясування судом обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.  Посилається, що календарний рік це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді. Зазначає, що відповідно до витягу з наказу Начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.08.2019 №243-ОС на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини його вислуга років для призначення пенсії становила - 26 років 09 місяці 05 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 19 років 07 місяців 12 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» ст.12 Закону №2262. Посилається, що аналіз положень Закону № 2262 дає підстави для висновку про те, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії). В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Окрім того, Законом № 2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Законом №2262 чітко передбачено, що пенсія за вислугу років у період з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року призначається у випадку, коли військовослужбовці на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше та містить виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Вказує, що норми  Постанови №393 та Постанови №30 можуть застосовуватись лише в частині, яка не суперечить нормам Закону № 2262-ХІІ. Зазначає, що прийняття заяви про призначення пенсії від особи, яка не набула право на пенсію відповідно до Закону №2262, ні порядком 3-1, ні наказом МВС №760 не передбачено. Крім того, вважає, що окрема думка судді Верховного Суду Берзанюка Я.О. по справі №480/4241/18 та правові висновки викладені в ній заслуговують уваги під час розгляду даної адміністративної справи. Зазначає, що висновок щодо застосування норм права до спірних правовідносин, який викладено Постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі          №805/3923/18-а  не підлягає застосуванню у даній справі. Вважає, що при розгляді даної справи необхідно врахувати висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №295/10742/16-а, від 27.02.2019 у справі №295/6454/17, від 10.07.2019 у справі №299/509/15-а, від 25.07.2019 у справі №806/1402/16, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 28.10.2019 у справі №200/2857/19-а, від 17.06.2020 у справі №337/2596/17 та від 16.07.2020 у справі №200/9829/18-а. Посилається на те, що у Адміністрації Держприкордонслужби відсутні правові  підстави для підготовки документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на умовах вказаних позивачем, а тому рішення Сумського окружного адміністративного суду від  30.09.2021 по справі №480/4211/21 є незаконним, необґрунтований, винесеним з порушення норм матеріального права, а тому піддягає скасуванню в повному обсязі. 
Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив обставини справи, які підтверджені поданими сторонами письмовими доказами, вірно застосувавши норми матеріального права ухвалив правомірне рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
          Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені                           заздалегідь та належним чином.
          Представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. 
          Позивач, будучи належним чином повідомленим, не з`явився у судове засідання суду апеляційної інстанції
          Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 19.03.2021 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби з заявою, в якій просив оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на умовах, що дають право для пільгового обчислення вислуги. 
Листом від 26.04.2021 №115/К-3888-1756 Адміністрація Державної прикордонної служби повідомила позивача, що при призначенні пенсії на умовах, визначених пунктом «б» статті 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, і не передбачає зарахування до страхового стажу іншого порядку обчислення періодів військової служби, окрім як у календарному обчисленні. З урахуванням викладеного, відповідно до умов, визначених пунктом "б" статті 12 Закону № 2262, на підставі витягу з  наказу начальника Сумського прикордонного загону від 16.08.2019 № 243-ОС та розрахунку вислуги років на пенсію для призначення позивачу пенсії враховано загалом 26 років 09 місяців 05 днів страхового стажу, з яких: 19 років 07 місяців 12 днів - вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні; 07 років 01 місяць 23 дні - трудовий стаж до призову на військову службу; і, відповідно, не враховано 09 років 06 місяців 0 дні вислуги років на військовій службі у пільговому обчисленні. 
Позивач, вважаючи протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»,  звернувся до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п."а" статті 12 Закону №2262-ХІІ                            не відповідають критеріям, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, оскільки вчинені без урахування усіх обставин, що мають значення для їх вчинення. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
          Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від  9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі по тесту - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно з п. "а" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:
по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше:
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;
з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
При цьому, приписами ст.17-1 Закону №2262-XIIпередбачено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, якою встановлено, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, висновки, які підлягають врахування у даній справі, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України,  відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XIIу частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Наведена вище правова позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
При цьому, у вказаній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».
Отже, відповідно до практики Верховного Суду, для вирішення питання про призначення пенсії враховується вислуга обрахована не тільки в календарному, а і в пільговому обчисленні.
При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №755/10947/17 відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду, а тому посилання в апеляційній скарзі відповідача постанови Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №295/10742/16-а, від 27.02.2019 у справі №295/6454/17, від 10.07.2019 у справі №299/509/15-а, від 25.07.2019 у справі №806/1402/16, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 28.10.2019 у справі №200/2857/19-а, від 17.06.2020 у справі №337/2596/17 та від 16.07.2020 у справі №200/9829/18-а не підлягають врахуванню у даній справі. 
Стосовно посилання в апеляційній скарзі на окрему думку судді Верховного Суду Берзанюка Я.О. по справі №480/4241/18, а також те, що правові висновки викладені в ній заслуговують уваги під час розгляду даної адміністративної справи, то колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки з огляду на зміст ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно окрема думка судді Верховного Суду не є обов`язковою для врахування у спірних правовідносинах по даній справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі і до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом            не передбачено є такими, що суперечать наведеним вище висновкам. 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа Адміністрації Державної прикордонної служби  від 26.04.2021 №115/К-3888-1756  відповідачем було враховано позивачу  загалом 26 років 09 місяців 05 днів страхового стажу, з яких: 19 років 07 місяців 12 днів - вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні; 07 років 01 місяць 23 дні - трудовий стаж до призову на військову службу; і,  не враховано 09 років 06 місяців 0 днів вислуги років на військовій службі у пільговому обчисленні. 
Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку у спірних правовідносинах  період часу служби позивача 09 років 06 місяців є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку ст.ст.12,17 та 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постанови №393, разом із визначеним періодом часу 26 років 09 місяців 05 днів. 
З огляду на наведене вище, враховуючи норму п."а" ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, станом на 16.08.2019 позивач мав загалом вислугу 24 календарних років та більше (19 років  07 місяців 12 днів +09 років 06 місяців). 
Колегія суддів зазначає, що на відповідача по справі покладено обов`язок підготувати та направити до органів Пенсійного фонду документи для призначення пенсії. При цьому, до повноважень відповідача не належить вирішення питання про наявність підстав для призначення чи перерахунку пенсії.  
Відповідно, з огляду на наведені вище висновки  суду,  доводи відповідача на те, що  у Адміністрації Держприкордонслужби відсутні правові підстави для підготовки документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на умовах вказаних позивачем є необґрунтованими і суперечать чинному законодавству. 
Посилання відповідача на те, що ним вже направлялися до органу пенсійного фонду для призначення пенсії позивачу колегія суддів не приймає, оскільки у даній справі позивач оскаржує відмову у підготовці та направленні документів саме з зарахуванням пільгової вислуги років для призначення пенсії. 
          Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
          Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З огляду на наведені вище висновки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який з урахування ч.2 ст.9 КАС України, дійшов висновку про визнання  протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. "а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» та зобов`язання Адміністрацію державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійною фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. "а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».
Доводи апеляційної скарги про те, що на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини його вислуга років для призначення пенсії становила-26 років 09 місяці 05 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 19 років 07 місяців 12 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» ст.12 Закону №2262  є необґрунтованими з огляду на вже наведені вище висновки суду у даній справі. 
Також, колегія суддів зазначає, що скарга Адміністрації  Державної прикордонної служби України не містить обґрунтувань щодо незгоди з витратами на правову допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп., які були стягнуті судом першої інстанції на користь позивача за бюджетних асигнувань відповідача, а тому враховуючи відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції за наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо стягнення з відповідача вказаної суми витрат на правову допомогу. 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення. 
          Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі, у розумінні ст. 139 КАС України. 
Оскільки справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі № 480/4211/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  31.01.2022 року