ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер справи 652/89/21 Головуючий в суді І інстанції Дамчук О.О.
Номер провадження 22ц/819/415/22 Доповідач Орловська Н.В. 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                                          Орловської Н.В.,
суддів                                                                      Кутурланової О.В.,
                                                       Майданіка В.В.,
секретар                                                Юськів І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Троценко Олеся Миколаївна, на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації частини його вартості,

В С Т А Н О В И В :
       04.02.2021 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила:
- визнати автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , встановивши частки володіння цим майно по Ѕ кожному з подружжя;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошову компенсацію Ѕ вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 87 100,00 грн, у зв`язку з чим припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину вказаного авто. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 30 жовтня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте на момент звернення з даним позовом фактично шлюбні відносини припинено. Під час шлюбу сторонами придбано автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , титульним власником якого є ОСОБА_1 . Згідно звіту про експертну оцінку загальна вартість вказаного автомобіля становить 174 200 грн. Оскільки автомобіль перебуває у фактичному володінні та користуванні відповідача, є неподільною річчю та для потреб позивача не представляє цінності, тому вважає за доцільне на підставі ст. 69-72 СК України стягнути з ОСОБА_1 половину його вартості, тобто 87 100 грн.
Ухвалою Високопільського районного суду Херсонської області від 05 травня 2021 року залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 
Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_2 задоволено.
Суд вирішив: 
Визнати автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину  автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що становить 87100,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1816,00 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду вмотивовано тим, що в період зареєстрованого шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони придбали автомобіль - VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є їх спільною сумісною власністю і яким вони мають право розпоряджатися за взаємною згодою. Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи в суді спірний автомобіль відчужено третій особі, у володінні, користуванні сторін не знаходиться.
Оскільки відповідач здійснив відчуження автомобіля на свій розсуд, без згоди позивача, як другого з подружжя, тому суд дійшов висновку, що половина його вартості підлягає компенсації позивачу. 
Визначаючи вартість вказаного суд виходив з дійсної його вартості на час розгляду справи, визнавши при цьому належним та допустимим доказом звіт про оцінку майна № 20210126-01 від 26.01.2021 року, (ФОП ОСОБА_4 , суб`єкт оціночної діяльності сертифікат ДМ № 672/20 від 03.08.2020 року), згідно якого, загальна вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2   станом на 26.01.2021 року складає 174200,00 грн.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вартість 1/2 частки у вказаному автомобілі та відповідно розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 87100,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Троценко Олеся Миколаївна, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04.10.2021 р. скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірний автомобіль продано позивачем у період шлюбу за 5000 грн, які відповідач передав позивачці в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Апелянт не заперечує, що відчужив автомобіль без згоди позивача. При цьому вважає, що передбаченим законом способом захисту прав іншого з подружжя є визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її згоди, а не стягнення компенсації за відчужене майно. Проте вимог про визнання недійсним договору, укладеного з ОСОБА_3 , позивач не заявляла. 
Крім того, при вирішенні спору судом помилково не застосовано положення ч.5 ст. 71 СК України, згідно якої присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Оскільки відповідачем ОСОБА_1 відповідно до ч.5 ст.71 не внесено на депозитний рахунок суду вартості Ѕ частини автомобіля, який є неподільною річчю, тому суд повинен був визнати ідеальні частки подружжя в майні, без його реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав належним та допустим доказом вартості спірного автомобіля звіт про оцінку майна від 26.01.2021р. №20210126-01, згідно якого вартість автомобіля складає 174 200,00 грн, при цьому не взяв до уваги договір комісії від 25.02.2021р.,згідно якого вартість автомобіля склала 5000 грн. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.
У період з 30 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 12.04.2021р. у справі №213/4382/20.
Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 18.07.2020 року зареєстрований за ОСОБА_1 .
25.02.2021 року згідно договору комісії № 8069/21/000522 ОСОБА_1 відчужив автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 . Ціна вказаного транспортного засобу за домовленістю сторін склала 5000,00 грн. (а.с.47-48)
Згідно звіту про оцінку майна № 20210126-01 від 26.01.2021 року, загальна вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 174200,00 грн. (арк. 10-24)
Посилаючись на те, що відповідач одноособово розпорядився майном, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності, позивач звернулася до суду з даним позовом та наполягала на його задоволенні.
Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 686/23104/17.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
У статті 63 СК України зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
З огляду на викладене суд першої інстанції, врахувавши наведені положення закону, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль набуто сторонами за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя і частки   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на автомобіль є рівними. Відповідач не спростував презумпцію спільності права власності на вказане майно.
Разом з тим, як встановлено судом, 25.02.2021 року на підставі договору комісії № 8069/21/000522 ОСОБА_1 відчужив автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 . 
Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру в Херсонській області від 06.04.2021р. №31/2/7-920, станом на 06 квітня 2021 року згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 . (а.с.85)
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
Враховуючи, що на момент вирішення справи судом першої інстанції спірний автомобіль вибув з права володіння, користування та розпорядження сторін та належить на праві власності третій особі, і вказане право ніким не оспорене, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання вказаного автомобіля спільною власністю подружжя. 
Апеляційний суд вважає, що з метою вирішення спірних правовідносин достатнім є з`ясування судом обставин щодо наявності у майна статусу спільної сумісної власності подружжя на момент його відчуження, про що слід зазначити у мотивувальній частині судового рішення. 
При цьому, визнання такого майна об`єктом спільної сумісної власності, за умови його приналежності третій особі, порушуватиме права такої особи. 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог. 
Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції вирішив визнати за нею право власності на 1/2 частину  автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Апеляційний суд звертає увагу, що згідно ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_2 просила суд визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, встановивши частки володіння цим майном по Ѕ частині кожному. 
При цьому, вимог про визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного майна позивачем не заявлено. 
Враховуючи, що вирішуючи питання про визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що є недопустимим у розумінні ч.2 ст. 264 ЦПК України, тому рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04.10.2021р. в цій частині слід скасувати. 
Щодо рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації Ѕ частини вартості автомобіля, то апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ч.1,2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 зробив висновок, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19), згідно якого у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Судом встановлено та визнається апелянтом ОСОБА_1 , що спірний автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відчужено ним ОСОБА_3 на підставі договору комісії від 25.02.2021р. без згоди ОСОБА_2 , як другого з подружжя. 
Отже, встановивши, що відповідач відчужив спірний автомобіль, який був спільною власністю подружжя, без згоди дружини та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів в інтересах сім`ї, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з   ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2  грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у праві власності на це майно.
Доводи апелянта про те, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання недійсним договору комісії майна, а не стягнення компенсації частини його вартості, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.При цьому наявність згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном наділяє його необхідним обсягом повноважень на вчинення такого правочину.
З аналізу зазначених норм закону в їх взаємозв`язку можна зробити висновок, що презумпція розпорядження спільним майном одним з подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно.
Тому укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20).
Враховуючи, що фактичні підстави позову не містять обставин щодо недобросовісної поведінки третьої особи ОСОБА_3 , і позивачем не заявлено до вказаної особи жодних вимог, тому відсутні підстави вважати належним способом захисту порушених прав позивача визнання недійсним договору, за яким було відчужено спірне майно. 
Натомість, як було вище зазначено судом та вбачається з положень ст. 71 СК України, у випадку відчуження одним з подружжя майна на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, вартість такого майна враховується при поділі.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту її порушених прав шляхом стягнення з відповідача частини вартості автомобіля, який був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, проте відчужений на користь третьої особи відповідачем без згоди іншого з подружжя. 

Доводи апелянта щодо незастосування судом першої інстанції положень ч.5 ст. 71 СК України апеляційний суд також вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Статтею 71 СК України врегульовано питання щодо способів та порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.2 цієї статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. (ч.4 ст.71 СК України)
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. (ч.5 ст. 71 СК України)
Отже, вказаними нормами СК України врегульовано порядок поділу належної подружжю на праві спільної сумісної власності неподільної речі, за наслідками якого така річ присуджується одному з подружжя, а інший отримує компенсацію його частки. 
При цьому, визначальною обставиною, яка має значення при вирішенні даного питання, є наявність вказаної неподільної речі у фактичному володінні подружжя. 
Натомість у даній справі судом встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є неподільною річчю та перебував у спільній сумісній власності подружжя, на момент вирішення спірних правовідносин вибув з володіння сторін та належить на праві власності третій особі, а тому фактично предметом поділу є грошові кошти, які становлять вартість вказаного автомобіля. 
З огляду на викладене слід дійти висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для застосування ч.5 ст. 71 СК України до даних спірних правовідносин. 
Щодо визначення вартості майна, що підлягає поділу, то суд має виходити з його дійсної вартості на час розгляду справи. 
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18) у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд першої інстанції врахував, що ціна продажу автомобіля ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у договорі купівлі-продажу від 25 лютого 2021 року визначена за згодою сторін цього договору та може не відповідати його дійсній вартості.
Докази надання ОСОБА_2 згоди на укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 25.02.2021 року або погодження його умов, в матеріалах справи відсутні.
Позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала суду звіт про оцінку вартості майна №20210126-01 від 26.01.2021р, згідно якого вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2   станом на 26.01.2021 року складає 174200,00 грн.
Відповідач на спростування вказаного розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи не звертався.
За таких обставин апеляційний погоджується із висновком суду першої інстанції, який встановивши порушення прав ОСОБА_2 під час відчуження відповідачем спільного майна (автомобіля) без її згоди, при визначенні розміру компенсації врахував ринкову вартість автомобіля встановлену в результаті автотоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення позивача і не спростованого відповідачем.
З огляду на викладене слід дійти висновку, що рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04.10.2021 р. в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2   в сумі 87 100,00 грн є законним, обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч.13 ст. 141 ЦПК України)
Оскільки за наслідком апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про визнання спірного автомобіля об`єктом спільної сумісної власності, тому вказане рішення суду підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 суми судового збору на користь ОСОБА_2 з 1816,00 грн до 908,00 грн.
Крім того, з урахуванням пропорційності задоволених вимог апелянта понесені ним витрати по сплаті судового збору до суду апеляційної інстанції в сумі 2724,00 грн підлягають частковій компенсації за рахунок позивача, в сумі 1362,00 грн (50%).
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 376 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Троценко Олеся Миколаївна, задовольнити частково. 
Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з  ОСОБА_1 на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 87100,00 грн - залишити без змін.
Це ж рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Це ж рішення суду в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину  автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати.
Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору з 1816,00 грн до 908,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені ним в суді апеляційної інстанції, в сумі 1362,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено 26 січня 2022 року. 

Головуючий                        ________________                        Н.В.Орловська
Судді:                                ________________                        О.В.Кутурланова
                               ________________                       В.В.Майданік