УХВАЛА

17 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 160/14550/20
адміністративне провадження № К/9901/42173/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Кашпур О.В.,
суддів – Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В., 

перевірив касаційну скаргу адвоката Буряк Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо ненарахування  та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 05 серпня 2020 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 05 серпня 2020 року - березень 2018 року;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 05 серпня 2020 року у сумі 190 915 грн 16 коп. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 серпня 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 05 серпня 2020 року - березень 2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період із 01 грудня 2015 року до 05 серпня 2020 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період із 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а у період із 01 березня 2018 року до 05 серпня 2020 року - березень 2018 року. 
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 01 грудня 2015 року до 05 серпня 2020 року в сумі  190 915,16 грн із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у період із 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а у період із 01 березня 2018 року до 05 серпня 2020 року - березень 2018 року.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1  понесені ним судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов залишено без розгляду.
18 листопада 2021 року касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року втретє засобами поштового зв`язку надіслано до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року  касаційну скаргу залишено без руху, а скаржнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, необхідно було надіслати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини.
Скаржник надав клопотання про поновлення строку звернення до суду.
У клопотанні ОСОБА_2 зазначає, що позивач втретє направляє касаційну скаргу. 
Ухвалами Верховного Суду від 09 вересня 2021 року та від 20 вересня 2021 року касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Вказує, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Як підставу для поновлення строку на касаційне оскарження вказує, що представник позивача отримав рішення суду 05 листопада 2021 року.
Зазначає також, що у неї, як представника позивача була відсутня можливість направити до Верховного Суду касаційну скаргу, у зв`язку із перебуванням у відпустках з 18 жовтня 2021 року по 19 листопада 2021 року, а також у зв`язку із перебуванням у відпустці у зв`язку із навчанням.
Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року визнано неповажними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження, зазначені у касаційній скарзі, а саме, що оскаржуване судове рішення отримано 05 листопада 2021 року, оскільки судом встановлено, що позивач і його представник вже зверталися до суду із касаційними скаргами, однак ухвалами Верховного Суду від 09 вересня 2021 року, від 20 вересня 2021 року касаційні скарги поверталися через невідповідність вимогам статті 330 КАС України та на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Не заслуговують на увагу і доводи скаржника щодо перебування останньої у відпустці з 18 жовтня 2021 року по 19 листопада 2021 року, оскільки позивач міг сам повторно звернутися із касаційною скаргою після її повернення.
Верховний Суд зазначає, що неодноразове повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, обставини, за яких суд касаційної інстанції вже повертав попередні касаційні скарги, були безпосередньо пов`язані з їх неналежним оформленням.
Так, відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.
Також інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив: "Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі “Рябих проти Росії” від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків ( рішення у справі "Пономарьов проти України). 
Отже, підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Тому, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
На думку колегії суддів скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, які пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Інших підстав, які можливо було б визнати поважними і поновити строк на касаційне оскарження скаржником не наведено.
Пунктом четвертим частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Зважаючи на те, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Буряк Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року необхідно відмовити. 
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними підстави пропуску  адвокатом Буряк Оленою Миколаївною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строку на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року.
Відмовити адвокату Буряк Олені Миколаївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року. 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Буряк Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 О.В. Кашпур

Судді:                                                                                                    В.Е. Мацедонська

                                                                                                    Н.В. Шевцова