Справа № 408/121/21-ц 
Провадження № 22-ц/810/665/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 
представник позивача – ОСОБА_2 ,
заінтересована особа – Біловодська селищна територіальна громада
заінтересована особа – Друга Сєвєродонецька нотаріальна контора,
розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  без повідомлення учасників справи
на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року, постановленої Біловодським районним судом у складі: судді Соболєва Є.О., в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Біловодська селищна територіальна громада, Друга Сєвєродонецька нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування,-
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2021 року до Біловодського районного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 , про визнання права власності у порядку спадкування. У лютому 2021 року позивач звернувся з уточненою позовною заявою. Просив встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.
Мотивуючи таку ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що в ухвалі Біловодського районного суду від 01 лютого 2021 року було зазначено недоліки які не було виправлено, а саме: - визначення кола відповідачів по справі; - складання позовної заяви, яка повинна відповідати всім вимогам, передбаченим ст. 175 ЦПК України; - зазначення ціни позову, оскільки друга вимога ОСОБА_1  містить вимогу майнового характеру (ст. 176 ЦПК України); - надання до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, в тому числі документ, що підтверджує сплату судового збору за другу вимогу. Копію ухвали заявник фактично отримав 16 лютого 2021 року, тому недоліки заяви повинен був усунути не пізніше ніж 26 лютого 2021 року включно. Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи, що ОСОБА_1 недоліки заяви не усунув, його заяву суд першої інстанції вважав неподаною та повернув заявнику.
Доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних праві обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до ст. 1,3 ЦК України, ст. 2, 4-5. 12-13. 19ЦПКУкраїни завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, a у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. 
Доводи інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходило, що не заважає розгляду цивільної справи відповідно до положень ст.360 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України  судове рішення  повинно ґрунтуватися на засадах  верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що передбачена статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
Статею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних праві обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. 
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ст. 1,3 ЦК України, ст. 2, 4-5. 12-13. 19 ЦПКУкраїни завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, a у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в установленому порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, постановляючи ухвалу про повернення заяви, суддя першої інстанції не звернув уваги на роз`яснення п. 2 (абз.4) та п.7 (абз.4)Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якими передбачено, що суддя не вправі відмовити відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказі; пропуску строків позовної давності та інших передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказ:: при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.Таким чином, питання про визнання заяви не поданою та повернення було вирішено судом першої інстанції всупереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що відповідно до п.4 ч.ст.379 ЦПК України, є підставою для скасувань ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги та приходить висновку, що Біловодський районний суд Луганської області помилково повернув заяву, чим порушив право заявника на звернення до суду.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала порушує право заявника на звернення до суду якє є суттєвою гарантією захисту прав заявника закріпленої в ст.6 Европейської Конвенції.
Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судова колегія під час апеляційного розгляду справи прийшла висновку про скасування ухвали Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року у відповідності до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, де зазначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права .
На підставі вищенаведеного ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, статті 64 Конституції України , керуючись ст. 367, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст.376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 29 червня 2021року року скасувати, справу направити Біловодському районному суду Луганської області для подальшого розгляду .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П.Лозко