ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/22723/21 пров. № А/857/122/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Юник А.А.,  
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року (головуючий суддя: Брильовський Р.М., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Ідея Банк» про визнання протиправними та скасування постанов, –

встановив:

ОСОБА_1 , 01.12.2021 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А., які полягали у винесенні постанови від 29.09.2021 про накладення арешту неправомірними в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку, який призначений для виплати пенсії;
- скасувати постанову про арешт майна боржника від 29.09.2021 винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку, який призначений для виплати пенсії.
Обґрунтовує позов тим, що дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. полягали у винесенні постанови від 29.09.2021 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку, який призначений для виплати пенсії. Вказаний рахунок для виплати пенсій заблокований, що позбавляє права позивача на доступ до пенсії, яка є єдиним засобом для існування. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Відповідач, 22.02.2022 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А., перебуває виконавче провадження ВП № 66971607 з примусового виконання виконавчого напису № 4284, виданого 19.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з позивачки на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти, на підставі Кредитного договору № R01.00210.006826494 від 08.07.2020, укладеного між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 22.11.2019.
Згідно вказаного виконавчого напису, задоволено вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення з позивачки за період з 23.12.2019 по 06.07.2021 включно:
- 66669,37 грн - строковий основний борг;
- 4312,13 грн прострочений основний борг; 
- 19116,99 грн - прострочені проценти; 
- 952,70 грн - строкові проценти; 
- 1900,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму - 92 951,19 грн.
Приватним виконавцем, 29.09.2021 прийнято постанови:
- про відкриття виконавчого провадження; про арешт майна боржника; 
Згідно постанови про арешт коштів боржника, накладено арешт на всі рахунки, що можуть бути відкриті боржником в банківських установах:  АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299; АТ «Кредобанк», МФО 325365; АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335; АТ «Ощадбанк», МФО 300465; АТ «Альфа-банк», МФО 300346; АТ «Укрексімбанк», МФО 322313; АТ «УкрСиббанк», МФО 351005; АТ «Універсал Банк», МФО 322001; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; АТ «ПУМБ», МФО 334851; АТ «A-Банк», МФО 307770; АТ «Таскомбанк», МФО 339500; AT «ОКСІ БАНК», МФО 325990; ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849; ПАТ «Банк Восток», МФО 307123; АТ «ПроКредит Банк», МФО 320984; АТ «ОТП Банк», МФО 300528; АТ АКБ «Львів», МФО 325268; АТ «АКБ «Конкорд», МФО 307350; АТ «Ідея Банк», АТ «Агропросперіс Банк», МФО 380548.
Також, у резолютивній частині цієї постанови зазначено: «накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику».
Не погоджуючись із постановою про арешт майна боржника від 29.09.2021 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку, який призначений для виплати пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом відповідачу не було надано, а тому дії приватного виконавця щодо прийняття постанови від 29.09.2021 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII).
За статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).
Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч друга).
Тобто, статтею 48 Закону № 1404-VIII встановлюється невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 56 Закону № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку (ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-VIII).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем 29.09.2021 винесено постанову про арешт на всі рахунки, що можуть бути відкриті боржником в банківських установах:- АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299; АТ «Кредобанк», МФО 325365; АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335; АТ «Ощадбанк», МФО 300465; АТ «Альфа-банк», МФО 300346; АТ «Укрексімбанк», МФО 322313; АТ «УкрСиббанк», МФО 351005; АТ «Універсал Банк», МФО 322001; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; АТ «ПУМБ», МФО 334851; АТ «A-Банк», МФО 307770; АТ «Таскомбанк», МФО 339500; AT «ОКСІ БАНК», МФО 325990; ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849; ПАТ «Банк Восток», МФО 307123; АТ «ПроКредит Банк», МФО 320984; АТ «ОТП Банк», МФО 300528; АТ АКБ «Львів», МФО 325268; АТ «АКБ «Конкорд», МФО 307350; АТ «Ідея Банк», АТ «Агропросперіс Банк», МФО 380548.
Разом з тим, у цій постанові, відповідач визначила банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, вказавши про неможливість накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.
Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 59 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно листа від 03.11.2021 вих. Л-БТ-2021/15871 АТ «Ідея Банк», ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має відкриті поточні рахунку фізичної особи для власних потреб, які використовуються для зарахування, зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріалами справи не підтверджено, що рахунки, які відкриті на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в АТ «Ідея Банк», відносяться до переліку рахунків, кошти на які накладати арешт заборонено або здійснювати звернення стягнення. 
Оскільки, ні боржником (позивачем), ні АТ «Ідея Банк» (третьою особою), не було повідомлено приватному виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінській Ю.А. про спеціальний режим рахунків позивачки, які відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також про заборону законом звернення стягнення на такі рахунки.
Тобто, документального підтвердження, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, відповідачу не було надано, як і не було надано такого підтвердження під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки дії приватного виконавця щодо прийняття постанови від 29.09.2021 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Аналогічна позиція у подібних спірних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 520/4794/2020.
Щодо покликання апелянта в апеляційній скарзі, що приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунку, який призначений саме для виплати пенсії, що позбавляє право позивачки на доступ до пенсії, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки доказів вказаного позивачкою не надано. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено обмеження щодо арешту грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, зокрема, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 380/22723/21 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 04.03.2022.