запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/849/21	Головуючий у 1-й інстанції Ісаков Д.О.	
Єдиний унікальний №334/5742/21	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія –ст.122-4 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2021 року                                                м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 13.12.2021 року о 20:05 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Veracruz, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Перемоги в м.Запоріжжя біля зупинки громадського транспорту «Міська клінічна лікарня №6» поблизу будинку №57 ставши учасником ДТП місце пригоди залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
ОСОБА_1 визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Зазначав, що в суді першої інстанції ним будь-які пояснення не надавались, а зазначені обставини, що викладені в третьому абзаці мотивувальної частини оскаржуваної постанови не відповідають дійсності. Вказував, що здійсненого вказаного у протоколі та оскаржуваній постанові діяння не бачив, а тому і продовжив рух далі без умислу залишити місце ДТП. За відсутності в матеріалах справи належних доказів участі його у дорожньо-транспортній пригоді, а також залишення місця її скоєння, наполягав на незаконності рішення суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Крім того, апелянт зазначав, що судом не були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, через що він був позбавлений права користуватись юридичною допомогою.
Заслухавши ОСОБА_1 , який в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Не зважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за обставин, встановлених судом та відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №282685 від 26.07.2021 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: 
Змістом постанови про закриття кримінального провадження №1202008005003237 від 14.12.2020 року за ч.2 ст. 286 КК, відповідно до якого у якості пояснень щодо обставин пригоди ОСОБА_1 , окрім іншого зазначав, у вказаний день та час на транспортному засобі Hyundai Veracruz, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі проїзної частини вул. Перемоги з боку вул.Нижньодніпровської в напрямку пр..Маяковського в м.Запоріжжя. Проїхавши регульований світлофором пішохідний перехід в районі ЗГТ «Міська лікарня №6» раптово побачив пішохода, який перетинав дорогу в темпі бігу справа-наліво по ходу його руху в недозволеному для цього місці, після чого застосував гальмування, однак уникнути наїзду не зміг та передньою правою частиною кузова здійснив на нього наїзд. Після вчинення ДТП він зник з місця пригоди, та сховав автомобіль в гаражі;
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2020 року;
схемою дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2020 року, яку складено за участю двох понятих;
протоколом огляду носія інформації – ANV 16X DVD-R DATA 4.7 GB» від 14.12.2020 року зміст якого підтверджує факт участі дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортного засобу Hyundai Veracruz, державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого виявився ОСОБА_1 , та залишення останнім місця ДТП;
протоколом додаткового огляду місця події від 01.03.2021 року та схемою до нього;
протоколом обшуку від 14.12.2020 року за адресою: м.Запоріжжя, вул.Променева 25 та 25-г (приміщення гаражу), в ході якого було виявлено автомобіль Hyundai Veracruz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями передньої правої частини, лобового скла;
висновком експерта №6015 від 04.02.2021 року;
протоколами допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , пояснення яких узгоджуються із зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджують факт участі транспортного засобу Hyundai Veracruz, державний номерний знак НОМЕР_1 , у ДТП, що мало місце 13.12.2020 року, а також залишення останнім його місця;
поясненнями ОСОБА_1 , зі змісту яких вбачається, що 13.12.2020 ОСОБА_1 , рухаючись по вул.Перемоги у м.Запоріжжі на транспортному засобі ЗГТ «Міська лікарня №6» здійснив зіткнення з пішоходом, який перетинав дорогу в недозволеному для цього місці. Після короткотривалої зупинки ОСОБА_1 продовжив рух власного автомобіля, залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої він став;
висновком експерта №CE-19/108-21/161-IT від 26.02.2021 року.
У суду апеляційної інстанції з урахуванням наявних доказів не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Так, положеннями п.2.10, 2.10 «а» ПДР закріплено обов`язок водія, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Зазначена вимога водієм ОСОБА_1 не виконана, що є складом передбаченого ст.122-4 КУпАП адміністративного правопорушення.
Зміст оскаржуваної постанови у співставленні із наявними у справі доказами вказує на аргументованість висновків суду з приводу досліджених доказів.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про причетність ОСОБА_1 до дорожньо-трансопрнтої пригоди, що мала місце 13.12.2020 року, а також факт його залишення місця ДТП знайшли своє повне підтвердження.
Доводи про те, що ОСОБА_1 судом не було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, через що він був позбавлений права користуватись юридичною допомогою, спростовуються змістом постанови районного суду.
Крім того, апеляційним судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 та поновлено останньому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. З метою забезпечення прав ОСОБА_1 , останній був повідомлений про дату та місце апеляційного розгляду, приймав у ньому участь. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 власні інтереси представляв самостійно, захисник до участі в апеляційному розгляді не залучався, відповідних клопотань від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. 
Твердження апелянта що він не бачив здійснення ним вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення зіткнення, а тому продовжив рух без умислу залишати місце скоєння ДТП суд сприймає як спробу ОСОБА_1 спотворити фактичні обставини справи з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Виходячи зі змісту наявних в матеріалах справи доказів, характеру та локалізації пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_1 та його власними поясненнями щодо обставин події, що мала місце 12.12.2020 року, апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися, що ОСОБА_1 продовжував рух власного транспортного засобу усвідомлюючи, що за його участі відбулось ДТП.
Крім того, посилання апелянта на неможливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП за умови відсутності складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП не є спроможним, та не спростовує правильності висновків суду щодо наявності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що поставлено йому у провину.
Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 на постанову районного суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП не містить жодного вагомого доводу, який би був здатний поставити під сумнів чи спростувати правильність висновків суду щодо його винуватості.
Неправильного застосування норм КУпАП, які б були підставою для зміни або скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому апеляційну скаргу останнього необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                         О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 334/5742/21