УХВАЛА

20 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/738/21
адміністративне провадження № К/9901/43217/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                   06 жовтня 2021 року у справі № 580/738/21 за позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку про визнання протиправними наказу та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним наказ начальника Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 29 червня 2021 №10 в частині виплати одноразової грошової допомоги по звільненню за календарні роки;
- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу начальника Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку (по стройовій частині) від                  29 червня 2021 №10 в частині зазначення кількості календарних років, за які підлягає виплата одноразової грошової допомоги по звільненню позивачу, а саме:                           27 календарних років;
- стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарні роки в сумі 149 721, 26 грн;
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по                    31 грудня 2018 рік в розмірі 101 000, 00 грн;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року в розмірі                 101000,00 грн. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням проведених виплат;
- визнано протиправною бездіяльність Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року із застосуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України від            17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за означений період із застосуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6, пункту                       5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації;
- у решті позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправним наказ начальника Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку від 20 січня 2021 року №10 в частині виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за календарні роки;
- зобов`язано Черкаський зональний відділ військової служби правопорядку внести зміни до наказу від 20 січня 2021 року №10, зазначивши кількість календарних років, за які підлягає виплаті одноразова грошова допомога при звільненні позивача, а саме: 27 календарних років, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 23 роки загальної вислуги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- визнано протиправною бездіяльність Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30 березня 2016 року по 31 грудня 2018 року;
- зобов`язано Черкаський зональний відділ військової служби правопорядку  нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з   30 березня 2016 року по 31 грудня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум індексації;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року касаційну скаргу Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №580/738/21 повернуто скаржнику.
29 листопада 2021 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №580/738/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що позивач проходив військову службу на посаді головного сержанта взводу охорони та патрульно-постової служби Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку.
Отже, позивач не є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суд першої інстанції помилково відніс справу до справ незначної складності, а також, що вона становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача, адже стосується питання права, яке має виняткове фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду їхню невмотивованість. Зазначені скаржником доводи мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі.
Суб`єктом владних повноважень не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливих вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. 
Отже, з наведеного випливає, що, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржник не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 12, 13, 248, 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 580/738/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко