УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 753/14151/21
провадження № 51-708 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року,
 
встановив:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року                        ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Не погодившись із вказаним вироком, адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року захиснику 
ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року стосовно 
ОСОБА_5 та повернуто йому апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України).
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.   Стверджує, що копію вироку Дарницького районного суду м. Києва від 
28 липня 2021 року засуджений отримав лише у грудні 2021 року, зазначає, що його підзахисний є юридично необізнаною особою, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості отримати кваліфіковану правову допомогу, внаслідок чого не зміг подати касаційну скаргу у визначений  законом строк.  Поважною причиною пропущення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку є також те, що участі у цьому кримінальному провадженні захисник не брав, а договір про надання правових послуг уклав із засудженим лише 22 грудня 2021 року, а тому звернутися раніше з апеляційною скаргою він не міг.Причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважає поважними, а тому, на його думку, апеляційний суд безпідставно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернув його апеляційну скаргу.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі захисника, та додану до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок Дарницького районного суду м. Києва було проголошено 28 липня 2021 року, а з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся 10 лютого 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
При цьому, ч. 1 ст. 117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин. 
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається із доданої копії ухвали суду апеляційної інстанції, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник мотивував, зокрема, тим, що засудженому не було відомо про зміст вироку стосовно нього, повний текст якого останній отримав лише в грудні 2021 року, угоду про правову допомогу укладено між адвокатом та захисником 22 грудня 2021 року, а тому він не міг своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.
 
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені у клопотанні адвоката обставини об`єктивно не могли перешкодити ОСОБА_5 оскаржити вирок Дарницького районного суду м. Києва від 
28 липня 2021 року  у межах встановленого процесуальним законом строку, а тому на підставі ст. 117, ч. 3 ст. 399 КПК відмовив у поновленні пропущеного строку та повернув апеляційну скаргу. 
З таким рішенням апеляційного суду погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. 
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду щодо доводів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апеляційний суд покликався на те, що згідно із журналом судового засідання, судове засідання відбулося 28 липня 2021 року за участю ОСОБА_5 , який під вартою не тримався; копію вироку місцевого суду, згідно з розпискою, засуджений отримав у день його проголошення. З урахуванням цього, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень статті 395 КПК України, прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення розпочався з моменту проголошення вироку.
Колегія суддів також вважає, що оскільки вирок місцевого суду був ухвалений за участю  ОСОБА_5 , чого не заперечує й захисник у касаційній скарзі, то строк для апеляційного оскарження  рішення суду першої інстанції обчислюється з дати його проголошення, а не з дати отримання копії судового рішення, яка, до того ж, співпадає із датою проголошення вироку.
З огляду на вказане, у засудженого було достатньо часу для визначення своєї правової позиції та подання апеляційної скарги у межах визначеного процесуальним законом строку.
Посилання захисника на юридичну необізнаність його підзахисного, на думку Суду, не є безумовною і поважною причиною поновлення строку на касаційне оскарження. 
Доводи адвоката ОСОБА_4 про те, що засуджений ОСОБА_5 уклав із ним договір про надання правової допомоги вже  після постановлення рішення, зі спливом певного часу, а відтак це є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження – безпідставні.
Суд апеляційної інстанції встановив, що не може бути визнано поважною причиною те, що захисник набув своїх повноважень в інтересах ОСОБА_5 після спливу строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.
З таким висновком погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
 З огляду на зазначене, обґрунтованих доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, касаційна скарга захисника не містить.
 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлено.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданої копії судового рішення  не вбачається підстав для задоволення скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                    ОСОБА_3