Дата документу 16.02.2022 Справа № 334/1547/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №334/1547/21                           Головуючий у 1 інстанції Філіпова І.М.
Провадження № 22-ц/807/448/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
16 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Кухаря С.В..
Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Укрпошта» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначено, що 03 серпня 2018 року позивача було прийнято на роботу до Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта» на посаду оператора поштового зв`язку. 01 серпня 2019 року позивача було переведено на посаду заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя-97. 29 січня 2021 року позивача було звільнено з вказаної посади у зв`язку з втратою довіри при обслуговуванні матеріальних цінностей згідно п.2 ст.41 КЗпП на підставі наказу №195-к.
Позивач зазначає, що не вчиняла жодних дій, які б давали підстави для втрати до неї довіри з боку роботодавця, сама суть виявленого порушення позивачу так і не була роз`яснена – в електронній системі обліку матеріальних цінностей виник збій, який дав підстави припускати наявність недостачі таких цінностей.
Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) директора Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» №195-к від 29.01.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення поштового зв`язку, поновити її на посаді начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя-97, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.01.2021 року по день ухвалення рішення суду, а також витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не було встановлено, яка саме вина була вчинена в діях позивача, а також про залишення поза увагою факту відсутності на підприємстві врегульованого порядку користування програмним забезпеченням АРМ ВЗ. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду – без змін.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Відмовляючи задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, встановлені службовим розслідуванням, мали систематичний, триваючий характер. Разом з тим, враховано суперечливі пояснення позивача щодо обслуговування клієнта ОСОБА_3 , матеріали службового розслідування від 18.01.2021 року.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом №2550-к Запорізької дирекції АТ «Укрпошти» ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника відділення поштового зв`язку з 01 серпня 2019 року. Одночасно, 01 серпня 2019 року з ОСОБА_1 було укладено договір №5073 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника за передані йому підзвітні цінності. 
Відповідно до копії службової записки на ім`я директора Запорізької дирекції АТ «Укрпошти» без дати ОСОБА_4 , заступником директора з розвитку мережі, було виявлено при перевірці даних за листопад 2020 року у програмних комплексах АСРК та МППЗ розбіжність між кількістю прийнятих до відправлення та оплачених відправлень типу «дрібний пакет» у відділенні поштового зв`язку Запоріжжя-97. Проведеною перевіркою даних касових касового апарату було виявлено, що поштові відправлення оформлені за типом рекомендована бандероль з нульовою вартістю та з ознакою «марка клієнта» з вказаною вартістю поштового відправлення. Звіривши дані довідника 324 «Довідник вихідних відправлень» з фіскальними чеками електронної касової стрічки КСЕФ було виявлено, що після проведення розрахунку клієнта, співробітники ВПЗ Запоріжжя-97 засобами АРМ було змінено тип поштового відправлення з бандеролі на дрібний пакет. Ці дії було проведено шляхом несанкціонованого використання адміністративним прав для зміни статусу відправлення. 
18 січня 2021 року було створено комісію для проведення службового розслідування за фактом не прибуткування в повному обсязі коштів за пересилання міжнародних поштових відправлень у ВПЗ 9, що підтверджується копією наказу №33 від 18.01.2021 року.
Згідно із копією акту службового розслідування від 28.01.2021 року, ОСОБА_5 запропонувала постійному клієнту ОСОБА_3 відправляти всі міжнародні поштові відправлення через ВПЗ Запоріжжя-97, за що пообіцяла останньому знижку в оплаті в розмірі 30-35 відсотків від реальної суми. ОСОБА_3 приносив періодично (1-2 рази на тиждень) партію міжнародних поштових відправлень (з пояснень операторів від 40-100 відправлень за один раз), яку віддавав оператору для оформлення, а готівкові кошти за ці відправлення заносив до кабінету начальника відділення. По вказівці начальника відділення ОСОБА_5 оператори оформлювали вказані відправлення як «рекомендовані бандеролі» з нульовою вартістю та з ознакою «марка клієнта» з вказаною вартістю поштового відправлення. Фактично поштові марки клієнтом на поштові відправлення не клеїлись. Готівка в касу операторів не надходила і каса операторів відповідала касовій довідці по АРМ ВЗ. Частину міжнародних поштових відправлень за вказівкою начальника відділення ОСОБА_5 оператори оформлювали як «дрібні пакети», а так як готівка за дрібні пакети в касу операторів не поступала, то відразу після оформлення відправлення оператори проводили по АРМ ВЗ інкасацію коштів на начальника. Фактично готівку оператори не інкасували, а проводили лише цю операцію в програмі. Таким чином, каси операторів відповідали касовим довідкам операторів по АРМ ВЗ. Після оформлення операторами міжнародних поштових відправлень, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заходили у програму під паролем адміністратора та змінювали вид прийнятих поштових відправлень з «рекомендованої бандеролі» на «дрібний пакет» для формування накладної Ф16 та відправки пошти до сортувального центру. Зміна виду поштового відправлення проводилася оскільки на рекомендованих бандеролях повинні бути наклеєні поштові марки, так як марки на поштових відправленнях були відсутні і фізично спочатку вони оформлювалися як дрібні пакети, то для подальшого формування накладної та відправлення їх на Запоріжжя ЦОП у електронному довіднику («Довідник вихідних відправлень») змінювався код поштового відправлення з «рекомендованої бандеролі» (код 4) на «дрібний пакет» (код 16). Після зміни коду відправлення, які були спочатку по касі проведені як рекомендовані бандеролі, в електронній системі товариства вже проходили далі як дрібні пакети, оплата за які в касу не вносилася. Наступного дня, після оформлення від клієнта ОСОБА_3 партії поштових відправлень, ОСОБА_5 провадили розрахунки з клієнтом. Із розрахованої суми оплати за партію поштових відправлень знімалась сума знижки (30-35 відсотків) і пред`являлась клієнту до оплати. Після розрахунку з клієнтом вносились кошти в касу за поштові відправлення, які з початку оформлювались операторами як дрібні пакети, а сума коштів за поштові відправлення, які були оформленні як рекомендовані бандеролі і по яким було змінено код поштового відправлення, привласнювалися начальником ВПЗ ОСОБА_5 . Згідно проведеної відповідачем звірки довідника 324 «Довідник вихідних відправлень» з фіскальними чеками електронної касової стрічки КСЕФ встановлено, що за період з липня 2020 року по січень 2021 року сума привласнених коштів склала 1 016 580, 18 грн. Згідно із висновками акту службового розслідування начальник ВПЗ Запоріжжя 97 ОСОБА_5 та заступник начальника ОСОБА_1 шляхом шахрайських дій, несанкціонованого втручання в програмне забезпечення АРМ ВЗ та підробки документів привласнили 1 016 580,18 грн готівкових коштів за міжнародні поштові відправлення, чим завдали збитків підприємству в особливо великих розмірах. З актом службового розслідування від 28.01.2021 року ОСОБА_1 була ознайомлена 28 січня 2021 року, про що свідчить її підпис у розписці.
До акту розслідування додано копію звірки довідника 324 «Довідник вихідних відправлень» з фіскальними чеками електронно-касової стрічки КСЕФ за період з 03 січня 2020 року по 31 січня 2020 року щодо клієнта ОСОБА_3 .
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 від 18.01.2021 року, вона приймала рекомендовані бандеролі та дрібні пакети від ОСОБА_6 . З метою збільшення плану, вона запропонувала ОСОБА_7 знижку у розмірі 50 відсотків за відправку поштових відправлень. Він оплачував дрібні пакети та частково покупав марки. Пароль під «адміном» підібрала вона самостійно. Кошти за бандеролі не бралися, вони сплачувалася марками та ніким не привласнювалися. Пароль дізналася, коли програмісти заходили в АРМ. Потім заходила у довідник та у бандеролях де не було марок змінювали на дрібні пакети. Згідно із письмовимми поясненнями ОСОБА_1 , директору ЗДАТ «Укрпошта» від 18 січня 2021 року у відділенні Запоріжжя-97 при прийнятті бандеролі змінювалися на дрібні пакети в програмі. Клієнт платив тільки за дрібні пакети, а інші відсилалися безкоштовно. З клієнтом ОСОБА_8 було договорено, що він буде платити тільки за дрібні пакети. Відправлення відправлялися у кількості приблизно 700 штук у місяць. Коли заходили у програму заходили у довідники, міняли цифру 4 на цифру 16, таким чином відправлення відправлялося дрібним пакетом. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.01.2021 року, відшкодувати завдану шкоду не може. Грошові кошти вона від клієнта не брала. Коректували дрібні пакети для того, щоб клієнт приходив до них та було виконання плану. 
Відповідно до копії заяви ОСОБА_3 від 25.01.2021 року, він є постійним клієнтом АТ «Укрпошта», а саме ВПЗ 960097, оскільки начальник відділення Ельвіра запропонувала додаткову знижку та лояльне відношення. Знижка складала приблизно 30-35 відсотків. Він самостійно пакував посилки та клеїв штрих коди. У готову вигляді він приносив відправлення та залишав їх з приблизною сумою коштів. Наступного дня їм озвучували кінцеву вартість, вони забирали чеки та доплачували залишок. 
Відповідно до письмових пояснень оператора ОСОБА_9 від 26.01.2021 року, постійний клієнт ОСОБА_3 з початку 2020 року постійно приносив міжнародні поштові відправлення та залишав їх операторам, гроші залишав у кабінеті начальника. Начальник давала вказівки оформлювати поштові відправлення як рекомендовані бандеролі з нульовим фіскальним чеком. В чеку проставлялася відмітка «марки клієнта». Так як фіскальні чеки були нульові, готівка від клієнта не поступала. Частково поштові відправлення від ОСОБА_3 оформлювалися як дрібні пакети з сумою плати по фіскальному чеку, а так як готівка за дрібні пакети в касу не надходила по вказівці начальника ці суми за дрібні пакети в АРМ ВЗ передавалися начальнику, як інкасовані суми. Після цього фактична наявність готівки в касі відповідала касовій довідці оператора АРМ ВЗ. У програмі з рекомендованих бандеролей на дрібні пакети вона ніколи не міняла, навіть не знає як це робити. Вказані дії робили начальник відділення та її заступник ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Вона винагороду від начальника за проведення таких операцій не отримувала. У ВПЗ практикувалося заходити в АРМ ВЗ під паролем оператора, який цього дня був вихідний. Вона особисто бачила, як ОСОБА_5 під її паролем працювала на переводному вікні у її вихідний день.
Відповідно до копії службового розслідування АТ «Укрпошта» від 01.02.2021 року, встановлено аналогічні обставини щодо дій ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , як і в акті від 28.01.2021 року, проте проаналізовано документи за період з січня 2020 року по січень 2021 року та встановлено збитки на загальну суму 1 544 574,62 грн. 
Наказом від 28.01.2021 року №104 начальника ВПЗ Запоржжя 97 ОСОБА_5 та заступника начальника ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності шляхом утримання з їх зарплати середньомісячної заробітної плати. 
02 лютого 2021 року директор Запорізької дирекції АТ «Укрпошти» звернувся до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про вчинення злочину, 03 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено вказане повідомлення, номер кримінального провадження 12021082070000040. Відповідно до пояснень представника відповідача на момент розгляду справи досудове розслідування не закінчено, підозра жодній особі не пред`явлена. 
Згідно із випискою з протоколу №154 засідання профкому ЗД ПАТ «Укрпошта» від 28 січня 2021 року, профспілковий комітет надав згоду на звільнення начальника 97 ВПЗ ОСОБА_5 , заступника 97 ВПЗ ОСОБА_1 за п.2 ст.41 КЗпП (звільнення за втратою довіри) з 29 січня 2021 року.
Відповідно до копії наказу №195-к від 29.01.2021 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділення зв`язку поштового за п.2 ст.41 КЗпП у зв`язку з втратою довіри при обслуговуванні матеріальних цінностей. З вказаним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 02 лютого 2021 року, про що свідчить її підпис у наказі. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно визначився з їх характером та нормами права, що їх регулюють.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.
Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Зазначеною правовою нормою не передбачено настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і тому подібне), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).
Абзацом другим пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і таке інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, – це особи, які одержують їх під звіт.
Судом першої інстанції при ухваленні рішення вірно застосовано правовий висновок, відповідно до якого при вирішенні під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей (Постанова ВС від 26 лютого 2020 року, справа №592/7118/17).
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 була ознайомлена із посадовою інструкцією 01 серпня 2019 року
Відповідно до положень посадової інструкції заступника начальника поштового зв`язку Запоріжжя-97 (а.с. 56–61), до посадових обов`язків ОСОБА_1 входили обов`язки, пов`язані безпосередньо із обслуговуванням матеріальних цінностей, а також обов`язки щодо контролю ведення касових операцій підлеглими працівниками, що становило повсякденний основний зміст роботи позивача.
Колегія суддів спростовує доводи апелянта щодо не ознайомлення позивача із жодним документом, яким впорядковано порядок користування програмним забезпеченням з огляду на їх безпідставність, оскільки основна робота позивача була безпосередньо пов`язана із програмним забезпеченням АРМ ВЗ, що вказує на те, що без належної обізнаності роботи у даній програмі позивач не мала б змоги виконувати свої службові обов`язки.
Звільнення працівника у зв`язку із втратою довір`я до нього на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому, не має значення, чи були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо.
Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника.
Колегією суддів встановлено, що у поясненнях позивача, які вона надавала у судовому засіданні, є суперечності із її письмовим поясненням від 18 січня 2021 року, поясненням начальника відділення ОСОБА_5 та оператора ОСОБА_9 , а також поясненням, наданим позивачем у відповіді на відзив, в якому детально описано організацію приймання поштових посилок від клієнта ОСОБА_3 , що за своєю суттю відповідає обставинам, встановленим актом службового розслідування, окрім мотивів вчинення вказаних дій. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що пояснення позивача щодо неотримання жодних коштів від клієнта, а здійснення такої організації роботи з вказаним клієнтом з метою збільшення плану та отримання премій жодним чином не виправдовує дій позивача щодо допущених нею порушень посадової інструкції, які призвели до втрати довіри з боку роботодавця. 
Враховуючи письмові пояснення ОСОБА_3 , останній тривалий час користувався послугами саме ВПЗ 97, міжнародні поштові відправлення приносив періодично: 1-2 рази на тиждень від 40 до 100 відправлень, приблизно 300 відправлень за місяць, що становило приблизно половину усіх поштових відправлень вказаного відділення. Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що обставини встановлені службовим розслідуванням мали систематичний, триваючий характер. 
Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин справи та непідтвердження обставин, зазначених в Актах службового розслідування від 28.01.2021 р. та 01.02.2021 р. не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції, на підставі чого відхиляються судовою колегією.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на наведене вбачається, що судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,–

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: