КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 359/7533/21
провадження № 33/824/1143/2021 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 лютого 2022 року                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши клопотання ОСОБА_1  про поновлення  строку  на  апеляційне  оскарження  постанови  Бориспільського  міськрайонного суду Київської області від 17  січня 2022 року про притягнення   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
встановив:
 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП,  та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.
07.02.2022   на  вказану  постанову  суду   ОСОБА_1    подав апеляційну скаргу, в якій заявив  клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що  постанова  суду досі не  опублікована,  її копію  йому та   захиснику не  надіслано.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд дійшов висновку,  що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга  підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1   був    присутнім  в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної  постанови, строк апеляційного  оскарження  якої  спливав 26 січня  2022 року. 
Апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспілського  міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року подано  07.02.2022  року, тобто  з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.
Наведені ОСОБА_1 доводи  в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної  постанови, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі, що  її подає.
ОСОБА_1 був присутнім в судовому  засіданні  під час  розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, а відтак повинен був та мав можливість подати  апеляційну  скаргу, враховуючи десятиденний  строк на  оскарження, встановлений законом.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі  «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
Враховуючи відсутність доказів існування істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги, в поновленні строку на оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року слід відмовити.
Апеляційна скарга підлягає поверненню особі,  що  її  подала. 
Керуючись ст. 294 КУпАП суд 
постановив:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні  клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року. 
Апеляційну скаргу повернути особі, що  її  подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Г. М. Кирилюк