Справа № 150/422/21
Провадження № 22-ц/801/522/2022
Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цимбалюк Л. П.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

05 квітня 2022 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.,
з участю секретаря судового засідання Михайленко А.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу Могилів-Подільської окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Могилів-Подільської районної державної адміністрації 
на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Цимбалюк Л.П., 
в справі № 150/422/21
за позовом  ОСОБА_1 (позивач)
до Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області (відповідач)
про визнання права на земельну частку (пай), -
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в районний суд з позовом до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи його тим, що з 02.11.1990 по 07.04.1997 він працював у КСП «Нива» с. Березівка Могилів-Подільського району Вінницької області та був членом вказаного КСП.
Разом з тим, при видачі КСП «Нива» с. Березівка Державного акта на право колективної власності на землю його помилково не внесено до списку громадян, яким передається у власність земельна ділянка, та не було видано на його ім`я сертифікату на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.
А тому вважав, що його право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Нива» с. Березівка Могилів-Подільського району Вінницької області було порушене, просив визнати за ним право на земельну частку (пай).
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , як членом КСП «Нива» с. Березівка Чернівецького (теперішнього Могилів - Подільського) району Вінницької області, право на земельну частку (пай), розташовану на території Березівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
31 січня 2022 року особа, яка не брала участі у справі - Могилів-Подільська окружна прокуратура подала в інтересах держави в особі Могилів-Подільської районної державної адміністрації апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що зверненню до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) має передувати вирішення питання про включення позивача до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). 
Вважає, що правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні, оскільки його не було включено до списків осіб - членів КСП «Нива» і позивач не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай). 
Порушеннями норм процесуального права вважає те, що позивачем не ставилось питання про поновлення строку позовної давності, оскільки з часу видачі Державного акту на право колективної власності на землю (20.12.1994) пройшло багато років.
Вважає також, що районна державна адміністрація мала бути залученою до участі у справі як належний відповідач.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
Від позивача суду надійшов непоіменований документ, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 14 лютого 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні прокурор Вінницької обласної прокуратури Кравчук О.Л. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.
Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 з 02.11.1990 року по 07.04.1997 року працював у КСП «Нива» с. Березівка Могилів-Подільського району Вінницької області та був членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .
За змістом довідки (історичної), виданої комунальною установою «Чернівецький трудовий архів» Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 403 від 03.08.2021 (а.с. 12) сільськогосподарська артіль (колгосп) ім. Будьонного села Березівка Чернівецького району Вінницької області відновив свою діяльність в 1944 році. В 1958 році сільськогосподарську артіль (колгосп) імені Будьонного було перейменовано в сільськогосподарську артіль імені Дзержинського села Березівка Чернівецького району. В 1962 році при об`єднанні Чернівецького району з Могилів - Подільським, сільськогосподарська артіль імені Дзержинського села Березівка увійшов до складу Могилів-Подільського району. Після рішення ІІІ Всесоюзного з`їзду колгоспників, на підставі постанови Вінницького обкому артіль перейменовано в колгосп імені Дзержинського села Березівка Могилів-Подільського району. В 1991 році розпочав свою діяльність Чернівецький район, який відокремився від Могилів-Подільського району. Так колгосп імені Дзержинського села Березівка увійшов до складу Чернівецького району.
У 1992 році колгосп імені Дзержинського було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Нива» села Березівка (протокол загальних зборів № 1 від 25.02.1992 року).
У 2000 році КСП «Нива» села Березівка Чернівецького району реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Нива» з передачею всіх паїв та обов`язків КСП), однак, документи про реорганізацію відсутні.
09.10.2006 року господарським судом Вінницької області порушено справу по банкрутству СТОВ «Нива» села Березівка Чернівецького району. 01.07.2008 року господарським судом по справі №5/376-06 винесено ухвалу, відповідно до якої СТОВ «Нива» с. Березівка, як юридичну особу ліквідовано. 
Згідно державного акту на право колективної власності на землю, відповідно до рішення Березівської сільської ради землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 20.12.2004.
Із трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що він з 02.11.1990 року по 07.04.1997 року був членом колгоспу імені Дзержинського, яке у 1992 році реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Нива» с. Березівка Чернівецького району Вінницької області.
Відповідно до довідки Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 504 від 29.06.2021 ОСОБА_1 не був включений до списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки (а.с. 10).
Із повідомлення Чернівецького архівосховища архівного відділу Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 21.04.2021 № 85 вбачається, що в додатку 3 до розпорядження першого заступника голови Чернівецької районної державної адміністрації від 25.01.2005 № 17 «Про затвердження технічної документації із землеустрою по передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право власності на земельну частку (пай) власникам сертифікатів колишнього КСП «Нива» на території Березівської сільської ради, яким видаються державні акти на право власності на землю, громадянин ОСОБА_1 відсутній (а.с. 11).
Позиція апеляційного суду
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
При цьому суд вважав, посилаючись на ухвалу Вищого спеціалізованого Суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-128св14, що право на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.
Проте колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанцій не відповідає.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ), передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Відповідно до положень статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просив визнати за ним право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Данила Нечая, оскільки після отримання державного акта на право колективної власності на землю, він помилково не був включений у списки та не отримав сертифікат.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено, що він мав право на отримання земельної частки (паю), оскільки є членом КСП «Нива» с. Березівка, проте факту включення його до списків, що додаються до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Нива» не довів. 
При розгляді справи суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, що призвело до порушення ним норм матеріального та процесуального права і як наслідок - прийняття рішення, яке підлягає скасуванню.
Водночас колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції щодо неможливості застосування в даній справі наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом з огляду на таке.
Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.
Позовна давність існує для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові.
Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.
Відповідно до статті 75 ЦК УРСР 1963 року позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.
Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і переривання перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 вересня 2019 року по справі №139/925/18.
Статтею 80 ЦК Української РСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Позивач не навів обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом.
Більше того він не порушує питання про поновлення цього строку. 
Розпаювання земель колишніх колгоспів, яке почало проводитись з 1993 року, є загальновідомим фактом, а тому позивач, повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) ще з часу видачі КСП «Нива» державного акту на землю зі списком громадян, які мали право на земельну частку (пай).
Судова практика у спірних правовідносинах є сталою, Верховний Суд неодноразово висловлював подібну позицію, зокрема у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 132/1038/21, від 22 грудня 2021 року у справі № 662/1660/18.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що право на позов у ОСОБА_1 виникло ще у 1994 році, а тому трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УСРС, минув до набрання чинності ЦК України 2003 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд зобов`язаний застосувати наслідки спливу позовної давності без подання відповідної заяви іншими сторонами спору.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право позивача на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і порушенням норм процесуального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення заяви.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції
Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
При поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянтом - Могилів-Подільською окружною прокуратурою сплачено судовий збір в сумі 1362 грн, який підлягає стягненню з позивача, в задоволенні позову якого апеляційним судом відмовлено.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в справі - Могилів-Подільської окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Могилів-Подільської районної державної адміністрації задовольнити.
Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай), - відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 1362 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                І.М. Стадник 
       
Судді                                                                І.В. Міхасішин

                                                               В.В. Сопрун