СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року                                    м. Харків                        Справа № 910/18621/16  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя  Попков Д.О. 

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.
за участю представників сторін:
стягувача – Дитинюк Я.Л. (довіреність б/н від 05.01.2022)
боржників – не з`явились 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ», м. Сєвєродонецьк Луганської області (вх.№ 114 Л/3) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 (суддя Вінніков С.В.; повний текст ухвали складено 28.12.2021), постановлену за результатами розгляду заяви Акціонерного  товариства «Київський вітамінний завод» від 08.12.2021 № 17/2733 про заміну боржника у виконавчому провадженні  
за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський вітамінний завод» (вул. Копилівська, буд. 38, м. Київ, 04073) 
до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (просп. Гвардійський, буд. 33, офіс 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93406)
про стягнення 471 761 грн 71 коп.,

ВСТАНОВИВ:
31.10.2021 за територіальною підсудністю від Господарського суду міста Києва до Господарського суду Луганської області надійшла справа № 910/18621/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський вітамінний завод» (далі - позивач, стягувач) до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (далі – відповідач, боржник, КП «ЛО «Фармація») про стягнення заборгованості за договором поставки від 02.01.2014 № 8 у сумі 471 761 грн. 71 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов договору поставки від 02.01.2014 № 8 відповідач не здійснив повну оплату за отриманий товар.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.12.2016 у справі № 910/18621/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський вітамінний завод» до КП «ЛО «Фармація» про стягнення заборгованості за договором поставки від 02.01.2014 № 8 у сумі 471 761 грн 71 коп. позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за отриману продукцію у сумі 471 761 грн 74 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 7 076 грн 43 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 27.12.2016 і на його виконання виданий відповідний  наказ від 10.01.2017.

13.12.2021 Акціонерне товариство «Київський вітамінний завод» (далі - АТ «Київський вітамінний завод») звернулося до Господарського суду Луганської області з заявою від 08.12.2021 № 17/2733 про заміну боржника у виконавчому провадженні  № 54336059 у справі № 910/18621/16, у якій просить замінити сторону - КП «ЛО «Фармація» (боржника), на двох боржників, а саме: Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (ідентифікаційний код 40045927) як основного боржника, та КП «ЛО «Фармація» (ідентифікаційний код 019754432) як субсидіарного боржника.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 задоволено заяву Акціонерного товариства «Київський вітамінний завод» від 08.12.2021 № 17/2733 про заміну боржника у виконавчому провадженні № 54336059 у справі № 910/18621/16. 
Залучено до участі у господарській справі № 910/18621/16 Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (вул. Науки, буд. 5, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 30009065). 
Замінено боржника у виконавчому провадженні № 54336059, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження № 55577514 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.01.2017 № 910/18621/16, з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (просп. Гвардійський, буд. 33, офіс 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93406, ідентифікаційний код 01975442) на двох боржників - Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (вул. Науки, буд. 5, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 30009065) як основного боржника, та Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація» (просп. Гвардійський, буд. 33, офіс 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93406, ідентифікаційний код 01975442) як субсидіарного боржника.

10.01.2022, тобто у визначені ч. 1 ст. 256 ГПК України строки, Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (далі – КП «ЛО «Фармація Північ») безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити АТ «Київський вітамінний завод» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Також скаржник просить стягнути з АТ «Київський вітамінний завод» на користь КП «Луганська обласна «Фармація Північ» витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.
В апеляційній скарзі КП «Луганська обласна «Фармація Північ» зазначає, що виходячи зі змісту статті 104 Цивільного кодексу України, виділення не є процедурою внаслідок якої відбувається припинення юридичної особи, а тому станом на момент слухання справи КП «Луганська обласна «Фармація» не є припиненим та має увесь необхідний перелік прав та обов`язків юридичної особи. 
Також у скарзі зазначено, що приписи статті 109 Цивільного кодексу України регулюють перехід відповідальності між юридичними особами під час виділення в цілому, встановлюючи лише загальні засади, а отже не можуть безпосередньо застосовуватися при ухваленні рішення про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки не враховують особливостей Закону України «Про виконавче провадження», який не передбачає можливості існування у виконавчому провадженні одночасно двох боржників. 
Також скаржник вважає, що судом першої інстанції проігноровано, що норма статті 619 Цивільного кодексу України, якою визначено право кредитора на отримання задоволення своєї вимоги як від основного так від субсидіарного боржника, не регулює спосіб такого отримання. 
На думку скаржника є помилковими посилання суду на те, що формальне дотримання положень ч 2. ст. 619 Цивільного кодексу до випадку виникнення субсидіарного боржника призводить до висновку про можливість повторного розгляду справи спір у який вже було вирішено судом, адже передбачена саме заміна боржника а не відповідача, тобто рішення щодо наявності в сторони боргових зобов`язань вже прийняте та не має переглядатися. 
Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу про заміну боржника на двох боржників (основного та субсидіарного), суд першої інстанції фактично ухвалив рішення, яке суперечить вимогам чинного законодавства та Конституції України, норми якої є нормами прямої дії.

Автоматизованою системою документообігу Східного апеляційного господарського суду для розгляду справи № 910/18621 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач)   Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022.

Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18621/16; запропоновано іншим учасникам справи у строк до 31.01.2022 (включно) подати до Східного апеляційного господарського суду відзиви на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 08.02.2022 о 12:30 год. Витребувано у Господарського суду Луганської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 необхідні для розгляду скарги.

21.01.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшли усі матеріали справи № 910/18621/16. 

Ухвалою суду від 31.01.2022 задоволено клопотання ПрАТ «Київський вітамінний завод» про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 962 від 26.01.2022) та доручено Північному апеляційному господарському суду (вулиця Шолуденка, 1-а, Київ, 04116) забезпечити проведення відеоконференції у справі № 910/18621/16, розгляд якої відбудеться 08.02.2022 о 12:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №118. 

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходили.

У судовому засіданні 08.02.2022 взяв участь представник стягувача в режимі відеоконференції, який надав усні пояснення у справі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
Інші учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином (т.2 а.с. 224, 241).

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Колегія суддів апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши у судовому засіданні 08.02.2022 уповноваженого представника стягувача, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Підставою апеляційного перегляду стало питання щодо додержання судом  першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні  оскаржуваної ухвали від 23.12.2021, а саме, у вирішенні питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви АТ «Київський вітамінний завод» про заміну боржника у виконавчому провадженні № 54336059, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження № 55577514 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.01.2017 № 910/18621/16,  з КП «ЛО «Фармація» на двох боржників - КП «ЛО «Фармація Північ», як основного боржника, та КП «ЛО «Фармація», як субсидіарного боржника.

Із матеріалів справи убачається, що рішенням Господарського суду Луганської області від 12.12.2016 у справі № 910/18621/16 задоволено повністю позовні вимоги ПАТ «Київський вітамінний завод» та стягнуто з КП «ЛО «Фармація» заборгованість за договором поставки від 02.01.2014 № 8 у сумі 471761 грн 71 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 7076 грн 43 коп.
Поряд із цим, матеріалами справи підтверджується і не оспорюється учасниками справи, що КП «ЛО «Фармація Північ» створено шляхом виділу з КП «ЛО «Фармація» (ідентифікаційний код 019754432) на підставі розпорядження керівника обласної військово-цивільної  адміністрації від 16.06.2015 № 239 та відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», статті 109 Цивільного кодексу України (ч. 2.3 Статуту Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ»).
Згідно з розподільчим балансом КП «ЛО «Фармація» (т. 2 а.с.117) у редакції, затвердженій розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 16.05.2016 № 272, до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» перейшла кредиторська заборгованість за товари, зокрема, перед позивачем у розмірі 351492 грн 60 коп. (рядок 1615 розподільчого балансу).
Відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (ідентифікаційний код 40045927) є правонаступником КП «ЛО «Фармація» (ідентифікаційний код 019754432).

Колегія суддів зазначає, що на момент ухвалення рішення у справі № 910/18621/16 відомості про проведення державної реєстрації юридичної особи  - КП «ЛО «Фармація Північ» вже були внесені до Єдиного державного реєстру  юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Дата запису: 02.10.2015 Номер запису: 13831360000003928) і  при розгляді справи № 910/18621/16 по суті питання про правонаступництво і відповідальність новоствореної юридичної особи (КП «ЛО «Фармація Північ») судом не вирішувалося. 

10.01.2017 Господарським судом Луганської області на виконання рішення від 12.12.2016 видано відповідний наказ.
Постановою державного виконавця від 26.07.2017 відкрите виконавче провадження ВП №54336059.
Постановою ВПВР УЗПВР у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.02.2020 виконавче провадження ВП №54336059 приєднане до зведеного виконавчого провадження ВП №53577514.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Також відповідно до частин першої та другої статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.
За приписами статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Виходячи зі змісту наведеної норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 ЦК України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Стягувач, АТ «Київський вітамінний завод», звертаючись до господарського суду із заявою від 08.12.2021 № 17/2733 про заміну боржника у виконавчому провадженні  № 54336059 у справі № 910/18621/16, просив суд   замінити сторону - КП «ЛО «Фармація» (боржника), на двох боржників, а саме: Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (ідентифікаційний код 40045927) як основного боржника, та КП «ЛО «Фармація» (ідентифікаційний код 019754432) як субсидіарного боржника.
В обґрунтування заяви АТ «Київський вітамінний завод» послався на те, що за розпорядженням керівника Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 16.06.2015 № 239 «Про утворення Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ», реорганізовано КП «ЛО «Фармація» та утворено шляхом виділу з нього юридичну особу Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ».
Згідно з розподільчим балансом КП «ЛО «Фармація» у редакції, затвердженій розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 16.05.2016 № 272, до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» перейшла кредиторська заборгованість за товари, зокрема, перед позивачем у розмірі 351492 грн 60 коп. (рядок 1615 розподільчого балансу).
Також, АТ «Київський вітамінний завод», з посиланням на норми ст. 109 Цивільного кодексу України, просив замінити боржника і у межах суми боргу в розмір 127345 грн 57 коп. (різниця між загальною сумою заборгованості за наказом Господарського суду Луганської області від 10.01.2017 № 910/18621/16 та сумою боргу за розподільчим балансом) на двох боржників – Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» (ідентифікаційний код 40045927), як основного боржника, та КП «ЛО «Фармація» (ідентифікаційний код 019754432), як субсидіарного боржника.

Ухвалою суду першої інстанції вказана заява стягувача була задоволена.

Колегія суддів повністю погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що визначальним чинником для встановлення судом першої інстанції факту правонаступництва став перехід до нової юридичної особи (КП «ЛО «Фармація Північ»), як правонаступника, за розподільчим балансом КП «ЛО «Фармація» частини майна (351492 грн 60 коп.), в тому числі й зобов`язань боржника щодо сплати заборгованості, стягнутої рішенням Господарського суду Луганської області 12.12.2016 у справі № 910/18621/16.
Крім того, КП «ЛО «Фармація» не вибувало з правовідносин, стороною яких є вказане підприємство, у тому числі з правовідносин, що виникли на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 8 та рішення Господарського суду Луганської області 12.12.2016 у справі № 910/18621/16, яке набрало законної сили. 
З огляду на це, суд першої інстанції визначився, що у зв`язку із передачею КП «ЛО «Фармація» боргу до КП «ЛО «Фармація Північ», замість одного боржника - КП «ЛО «Фармація», у відповідному зобов`язанні з`явилися два боржники: основний боржник - КП «ЛО «Фармація Північ» та субсидіарний боржник - КП «ЛО «Фармація», оскільки останнє не вибуло з зобов`язання у правовідносинах, щодо яких виник спір у справі № 910/18621/16 та ухвалено відповідне рішення, а залишилося в ньому як субсидіарний боржник. 
Підтримуючи вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 викладено висновок про те, що процесуальне законодавство містить норми тільки щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, яка розрахована на випадок, коли сторона виконавчого провадження вибуває з відповідного матеріального правовідношення, до якого натомість вступає правонаступник цієї сторони. Водночас процесуальним законодавством не враховано, що у певних випадках до матеріального правовідношення може вступити інша особа як боржник, хоч сторона виконавчого провадження з цього правовідношення і не вибуває.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЦК України юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.
За висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/1956/15, ст. 619 ЦК України визначено право кредитора на отримання задоволення своєї вимоги як від основного, так і від субсидіарного боржника, і в таких випадках не підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 619 ЦК України. 
Ці положення підлягають застосуванню до інших обставин, а саме коли на момент пред`явлення вимоги в матеріальному правовідношенні наявні одночасно й основний, і субсидіарний боржники. 
Водночас якщо кредитор - стягувач у виконавчому провадженні отримає задоволення своїх вимог повністю або частково за рахунок субсидіарного боржника, то субсидіарний боржник має право пред`явити до основного боржника регресну вимогу (абз. 2 ч. 4 ст. 619 ЦК України).
За аналогією закону у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (основним і субсидіарним боржниками).
Отже, після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) уточнила правову позицію, викладену в постанові від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15, вказавши, що визначальним чинником для заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками і відповідно визначення виду відповідальності (основної чи субсидіарної) є саме створення нової юридичної особи шляхом виділу з основного боржника з розподілом зобов`язань за розподільчим балансом між юридичною особою, з якої здійснено виділ, та новоствореною особою. 
У цій постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено і про таке.
За частиною першою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Статтею 109 ЦК України передбачено виділ, як різновид створення юридичної особи, при якому припинення існуючої юридичної особи, з якої здійснюється виділ, не відбувається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
За змістом частини третьої цієї статті юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
За відсутності відповідних законодавчих обмежень зміна виду відповідальності юридичної особи з основного боржника на субсидіарного за приписами статті 109 ЦК України відбувається також у разі, коли щодо юридичної особи, з якої був здійснений виділ, вирішено судовий спір як щодо єдиного чи основного боржника у зобов`язальних правовідносинах.
Таким чином, хоча при виділі юридична особа, з якої був здійснений виділ, не припиняється, юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, є правонаступником юридичної особи, з якої був здійснений виділ, за зобов`язаннями, які перейшли згідно з розподільчим балансом. Водночас юридична особа, з якої був здійснений виділ, та юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несуть у відношенні одна до одної додаткову (субсидіарну) відповідальність щодо зобов`язань, у яких вони не є основними боржниками після здійсненого виділу в силу вказівки закону, який регламентує процедуру виділу, а не виходячи із змісту матеріальних зобов`язальних правовідносин, які зумовлюють можливість пред`явлення кредитором вимоги до інших осіб, крім основного боржника (наприклад, субсидіарна відповідальність батьків (піклувальників) за шкоду, заподіяну неповнолітньою особою, встановлена договором поруки субсидіарна відповідальність поручителя тощо).
Статтею 619 ЦК України визначено право кредитора на отримання задоволення своєї вимоги як від основного, так і від субсидіарного боржника.
При цьому, враховуючи викладене вище, положення частини другої цієї ж статті (до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника; якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність) підлягають застосуванню до тих обставин, коли на момент пред`явлення вимоги в матеріальному правовідношенні наявні одночасно й основний, і субсидіарний боржники.
В іншому ж випадку формальне дотримання положень частини другої статті 619 ЦК України до випадку виникнення субсидіарного боржника за наслідками процедури виділу призводить до висновку про можливість повторного судового розгляду справи, спір у якій вже було вирішено судом у повному та належному складі сторін, зобов`язаних у матеріальних правовідносинах.
Разом з тим, передача основним боржником - стороною у виконавчому провадженні правонаступнику за наслідками реорганізації у спосіб виділу основної кількості прав, зокрема, нерухомого майна та залишення за собою лише зобов`язань, на що кредитор не впливає, може ускладнити виконання цих зобов`язань, зокрема, за рахунок відповідного нерухомого майна, тобто такий спосіб реорганізації може бути спрямований на ухилення основного боржника від виконання своїх зобов`язань.
Невиконання основним боржником у процесі виконавчого провадження судового рішення внаслідок, наприклад, недостатності коштів у такого боржника ускладнить реалізацію кредитором права на задоволення своєї вимоги від субсидіарного боржника.
Водночас забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.
За приписами частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи, що КП «ЛО «Фармація Північ» утворено шляхом виділу з КП «ЛО «Фармація», а факт передачі частини зобов`язань від юридичної особи, з якої  здійснено виділ, до новоствореної юридичної особи (КП «ЛО «Фармація Північ») підтверджується розподільчим балансом, зважаючи на те, що  КП «ЛО «Фармація» не вибувало з правовідносин, стороною яких є вказане підприємство, у тому числі з правовідносин, що виникли на підставі договору поставки від 02.01.2014 № 8 та рішення Господарського суду Луганської області 12.12.2016 у справі № 910/18621/16, яке набрало законної сили, тому у зв`язку із передачею КП «ЛО «Фармація» боргу до КП «ЛО «Фармація Північ», замість одного боржника - КП «ЛО «Фармація», у відповідному зобов`язанні з`явилися два боржники: основний боржник - КП «ЛО «Фармація Північ» та субсидіарний боржник - КП «ЛО «Фармація», оскільки останнє не вибуло з зобов`язання у правовідносинах, щодо яких виник спір у справі № 910/18621/16 та ухвалено відповідне рішення, а залишилося в ньому як субсидіарний боржник. 
Саме тому КП «ЛО «Фармація» повинно нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями КП «ЛО «Фармація Північ» перед позивачем, у зв`язку із чим суд першої інстанції внаслідок застосування аналогії закону дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви АТ «Київський вітамінний завод» про заміну одного боржника як сторони виконавчого провадження двома боржниками - основним і субсидіарним з підстав заміни у матеріальному правовідношенні первісного боржника двома боржниками відповідно до ч. 3 ст. 109 ЦК України.
Здійснені місцевим господарським судом процесуальні дії повністю узгоджуються з наведеними вище правовими позиціями Верховного Суду.
При цьому суд першої інстанції посилаючись на висновки, наведені у  постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, обґрунтовано відхилив усі доводи КП «ЛО «Фармація Північ» та посилання останнього на приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України щодо неможливості  заміни боржника на двох боржників, зазначивши, що після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників.
Аргументи скаржника висновки суду першої інстанції жодним чином не спростовують.
Згідно положень ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» без задоволення, а оскаржуваної ухвали Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 - без змін, як такої, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до ст. 129 ГПК України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2481,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ», м. Сєвєродонецьк Луганської області на ухвалу Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Луганської області від 23.12.2021 у справі № 910/18621/16 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2022. 

Головуючий суддя                                                                     С.В. Барбашова

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков