Ухвала
Іменем України 
21 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 650/565/21
провадження № 51-5927ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року,
встановив:
За вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 червня 2021 року затверджено угоду про примирення від 08 червня 2021 року, яку укладено між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 116 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначенойомупокарання за статтею 116 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області         від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 , оскільки з наведених у скарзі підстав цей вирок не підлягає апеляційному оскарженню.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаної ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в апеляційному суді. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Зазначає про те, що судом неправомірно затверджено угоду між потерпілою та обвинуваченим, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення настала смерть потерпілого, а тому, на її думку, примирення є апріорі неможливим. Також, вказує на те, що апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, не дотримався вимог статей 7, 9, 394 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та обмежив прокурору доступ до правосуддя, а саме фактично позбавив прокурора права на оскарження судового рішення з вищевказаних нею підстав. 
Одночасно посилається на те, що апеляційним судом не враховано висновки, які викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року        (справа № 439/397/17) відповідно до яких, під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками, або правонаступниками.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
У пункті 3 частини 3 статті 394 КПК визначено, що вирок суду першої інстанції  на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угоду не може бути укладено. 
Відповідно до частини 3 статті 469 КПК угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. 
Як убачається з копій судових рішень,   ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості.
Апеляційний суд у своєму рішенні дійшов висновку про те, що прокурором оскаржується вирок районного суду на підставах, з яких його не може бути оскаржено згідно з положеннями статті 394 КПК.
При цьому, закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції зважив на правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Колегія суддів, враховуючи вимоги статті 394 КПК, не вбачає підстав вважати, що висновок апеляційного суду про закриття апеляційного провадження за скаргою прокурора не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в них чітко визначено межі оскарження вироків, якими затверджено угоду. 
Що стосується посилання прокурора на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа № 439/397/17), то колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Так, у вказаній постанові міститься висновок, який стосується звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винуватого з потерпілим, тобто положень статті 46 КК. При цьому, такий висновок жодним чином не має відношення до положень кримінального процесуального закону, яким регламентовано можливість укладення угоди про примирення щодо вироку, яким призначено покарання.
Водночас, звільнення від кримінальної відповідальності не є тотожним із укладенням угоди про примирення та має абсолютно інші правові наслідки.
При цьому, відповідно до частини 6 статті 55 КПК, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої — третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням — потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Натомість, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 не був звільнений судом першої інстанції від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК, а було укладено угоду про примирення та вироком суду його засуджено з призначенням покарання і звільнено від відбування покарання на підставі статті 75 КК. 
Отже, доводи прокурора про те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Великої Палати, викладені в постанові від 16 січня 2019 року, є неспроможними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженнях щодо нетяжких злочинів та у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення, у тому числі й тих, внаслідок яких настала смерть особи, оскільки положення частини 3 статті 469 КПК не містить будь-яких обмежень щодо застосування зазначеної норми закону в таких випадках.
Дана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах колегії суддів Першої та Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 травня та 09 вересня 2021 року.
Розглядаючи  питання про відмову у відкритті касаційного провадження, колегія суддів враховує, що прокурор вказує на те, що кримінальне провадження містить правову проблему, що, на її думку, є підставою для передачі провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Разом з цим, законодавцем визначені підстави і порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду               у статтях 434-1, 434-2 КПК, тобто віднесені до стадії касаційного розгляду.
Відповідно до вимог частини 5 статті 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. 
Водночас прийняття рішення про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду на стадії розгляду, у порядку статті 428 КПК, питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження є передчасним.
 
На підставі наведеного та керуючись пунктом 2частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
 
Відмовити прокурору ОСОБА_4 , яка брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції,у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою наухвалу Херсонського апеляційного суду           від 16 вересня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                               ОСОБА_3