ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2022 р.           Справа№ 925/1615/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.
та представників сторін згідно протоколу судового засідання від 25.01.2022.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Малого приватного підприємства "Агропромресурси" з заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021
за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №925/1615/21 (суддя - Чевгуз О.В.)
за позовом ОСОБА_2 
до: 1. Малого приватного підприємства "Агропромресурси";
2. ОСОБА_3 
за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 
про визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Малого приватного підприємства "Агропромресурси" та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування частки від 26.11.2015 Малому приватному підприємстві "Агропромресурси", що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Роголь Г.І.
Також одночасно з пред`явлення позову ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд:
- заборонити відповідачам вчиняти дії по розпорядженню часткою в Малому приватному підприємстві "Агропромресурси" у розмірі 79,52% до винесення кінцевого рішення суду в справі;
- заборонити Малому приватному підприємству "Агропромресурси" вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства до винесення кінцевого рішення суду в справі.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі №925/1615/21 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.11.2021 відкрито провадження у справі №925/1615/21 та залучено до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.
Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021, Мале приватне підприємство "Агропромресурси" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині заборони Малому приватному підприємству "Агропромресурси" вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства.
В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було з`ясовано обставин, що мають значення для справи.
Основними аргументами апеляційної скарги є те, що:
- Мале приватне підприємство "Агропромресурси" не є боржником позивача, а позивач не висуває жодних вимог щодо скаржника  чи до його майна;
- позивачем не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду;
- в порушення вимог ч. 5 ст. 139 ГПК України судом розглянуто заяву про забезпечення позову, до якої не додано доказів про сплату судового збору.
Отже, на переконання скаржника, суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони Малому приватному підприємству "Агропромресурси" вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства з підстав недоведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом вказаного заходу забезпечення позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 справу №925/1615/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "Агропромресурси"  на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі №925/1615/21, справу призначено до розгляду на 25.01.2022.
14.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги Малого приватного підприємства "Агропромресурси"  на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі №925/1615/21 на підставі ст. 265 ГПК України.
У заяві про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 відмітив, що забезпечуючи позов у вигляді заборони відповдіачу-1 відчужувати основні засоби та нерухоме майно, суд першої інстанції не лише безпідставно обмежив право власності підприємства, але і не врахував, що така заборона обмежує реалізацію корпоративних прав учасника ОСОБА_1 щодо іншої частки в статутному капіталі Малого приватного підприємства "Агропромресурси" у розмірі 20,48%, яка не була предметом оскаржуваного правочину.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги Малого приватного підприємства "Агропромресурси" задоволено, визнано ОСОБА_1 особою, що приєдналася до апеляційної скарги Малого приватного підприємства "Агропромресурси" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі №925/1615/21.
25.01.2022 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову (враховуючи вчинення відповідачем-2 ряду правочинів щодо відчуження належного йому майна) може призвести до неможливості захисту порушених прав позивача без нових звернень до суду.
В судовому засіданні 25.01.2022 представники сторін надали пояснення по суті спору. Представник скаржника та ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, ухвалу суду про забезпечення позову скасувати в оскаржуваній частині. Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржувану ухвалу, оскільки невжиття заходів забезпечення позову приведе до неможливості поновлення порушених прав позивача.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Розглянувши доводи апеляційної скарги з заявою про приєднання, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів встановила наступне.
Як слідує з матеріалів оскарження, ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Малого приватного підприємства «Агропромресурси» та  ОСОБА_3 про визнання фраудаторного правочину недійсними, в якому просив суд визнати недійсним договір дарування частки в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що відповідач-2 - ОСОБА_3 має перед ним заборгованість за договором позики в розмірі 160000 доларів США (згідно рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №705/3275/18). При цьому   ОСОБА_3 , як директор Малого приватного підприємства "Агропромресурси" повідомив, що позичені грошові кошти у розмірі 180000 дол. США були витрачені на реконструкцію складських приміщень під цех з переробки риби та збільшення статутного капіталу Малого приватного підприємства "Агропромресурси" (згідно листа №94/14 від 19.11.2014 за підписом директора Малого приватного підприємства "Агропромресурси" ОСОБА_3 ). 
Разом з тим із дати виникнення прострочення повернення коштів відповідач-2 вчиняв дії із безоплатної передачі свого майна на користь близьких родичів та інших кредиторів, зокрема укладав наступні договори дарування нерухомого майна:
- договір дарування частки (у розмірі 79,52% вартістю 5823600,00 грн) в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Агропромресурси» від 26.11.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- договір дарування житлового будинку від 04.03.2016 в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- договір дарування земельної ділянки від 18.03.2016, за яким передано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1528 га, кадастровий номер 7124381500:01:002:0365, що розташована в АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- договір дарування житлового будинку від 16.01.2020 в АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 ;
- договір дарування земельної ділянки від 16.01.2020 (кадастровий номер 7124381500:01:002:0987) площею 0,31 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, укладений між ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 . 
Таким чином, за твердження позивача, вказані обставини свідчать про те, що договір дарування частки в статутному капіталі Малого приватного підприємства "Агропромресурси" від 26.11.2015 укладено з метою уникнення відповідальності.
Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову від 25.11.2021, згідно якої він просив суд заборонити відповідачам вчиняти дії по розпорядженню часткою в Малому приватному підприємстві "Агропромресурси" у розмірі 79,52% до винесення кінцевого рішення суду в справі та заборонити Малому приватному підприємству "Агропромресурси" вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства до винесення кінцевого рішення суду в справі.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що недобросовісність дій відповідачів, обізнаність їх з наявними боргами ОСОБА_3 змушує позивача звертатись із заявою про забезпечення позову, оскільки очевидно, що після відкриття провадження у справі ОСОБА_3 вплине на своїх близьких родичів та зможе безперешкодно відчужити все спірне майно, чим буде порушено право позивача на ефективний судовий захист у даній справі.
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки предметом позову в даній справі є правова природа укладення договору дарування частки в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» та намір його укладення, існує реальної загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог у разі відчуження відповідачами частки в Малому приватному підприємстві «Агропромресурси» в розмірі 79,52% або в разі відчуження основних засобів та нерухомого майна підприємства.
Північний апеляційний господарський суд погоджується із вищенаведеним висновком суду першої інстанції,  виходячи із наступного.
Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, у тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 висловлено позицію про те, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, не підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може значно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. В цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може значно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як вбачається з матеріалів оскарження, за договором дарування від 26.11.2015 ОСОБА_3 подарував 79,52% часток в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Агропромресурси» своєму синові ОСОБА_1 . При цьому, як було зазначено, запозичені відповідачем-2 грошові кошти у розмірі 180000 дол. США були витрачені на реконструкцію складських приміщень під цех з переробки риби та збільшення статутного капіталу Малого приватного підприємства "Агропромресурси".
З доданих до позовної заяви Інформаційних довідок з державного реєстру нерухомого майна слідує, що ОСОБА_3 неодноразово укладав угоди щодо безвідплатного відчуження свого майна, в результаті чого  є неможливим виконання зобов`язань останнього перед позивачем за договорами позики.
А відтак існують обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки в разі невжиття заходів забезпечення позову відповідачі зможуть безперешкодно відчужити основні засоби та нерухоме майно підприємства, що може призвести до неплатоспроможності Малого приватного підприємства «Агропромресурси».
Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012) 
Рішення суду безумовно має бути виконаним і його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012).
Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хорнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.
Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.
За таких обставин, вжиття заходу до забезпечення позову у вигляді заборони Малому приватному підприємству "Агропромресурси" вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства співвідносяться  із заявленими позивачем вимогами, і отже, існує конкретний зв`язок між цими заходами і предметом позову. При цьому вжиті судом заходи до забезпечення позову не порушують корпоративних прав ОСОБА_1 , так як вжиті лише щодо спірної частки в підприємстві (79,52), та спрямовані саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача, за захистом яких він і звернувся до суду. Ймовірність порушення таких прав існує з огляду на конкретні обставини даної справи. До того ж, слід наголосити, що скаржниками не надано жодних доказів того, що наявність заборон впливає на господарську діяльність підприємства та перешкоджатиме досягненню економічних, соціальних результатів та одержання прибутку.
Відтак суд апеляційної інстанції вважає підставним висновок місцевого господарського суду про те, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає до задоволення, оскільки обрані позивачем заходи забезпечення позову сприятимуть запобіганню порушення прав позивача та є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам.
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 5 ст. 139 ГПК України, розглянуто заяву про забезпечення позову, до якої не додано доказів про сплату судового збору не приймаються судом до уваги, оскільки в матеріалах оскарження наявна квитанція про сплату судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову (№2351979305.1 від 22.11.2021) на суму 1135,00 грн.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про застосування заходів забезпечення позову та заборони Малому приватному підприємству "Агропромресурси" вчиняти дії по відчуженню основних засобів та нерухомого майна підприємства, з приводу якого існує спір між сторонами, та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду першої інстанції.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі №925/1615/21.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги покладаються на Мале приватне підприємство "Агропромресурси" та ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Агропромресурси" з заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.11.2021 у справі №925/1615/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги покласти на Мале приватне підприємство "Агропромресурси" та ОСОБА_1 .
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 31.01.2022. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.І. Буравльов