Ухвала
 
18 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 442/7773/17
провадження № 61-14386св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 червня 2021 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2018 року без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року постанову Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 14 червня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення.
 
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 червня 2018 року залишено без змін.
 
У касаційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 381/979/15-ц, провадження № 61-16117св20, від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14?112цс19, від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17, провадження № 61-17966св19, від 01 липня 2020 року у справі № 161/8893/16-ц, провадження № 61-40963св18, від 18 червня 2020 року у справі № 918/1017/15, від 11 червня 2020 року у справі № 644/623/17, від 03 червня 2020 року у справі № 236/918/17, провадження № 61?41092св18, від 26 травня 2021 року у справі № 456/2562/17, провадження № 61-5900св20, від 30 червня 2021 року у справі № 125/274/18, провадження № 61-9461св19, від 30 червня 2021 року у справі № 925/889/20, від 03 березня 2021 року у справі № 753/14629/18, провадження № 61?18154св19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник також зазначає порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
 
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.  
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян