ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/22/22 Справа № 176/1425/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Крамар О. М. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
при секретарі                         Бондаренку В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, – 

ВСТАНОВИЛА:
У серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що впродовж 19 років 01 місяця він перебував в трудових відносинах з Рудоуправлінням №2 Східного гірничо-збагачувального комбінату, правонаступником якого на сьогоднішній день являється Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». При цьому, позивач з 14.03.1983 року по 02.01.1990 року працював на посаді підземного електрозварювальника, з 02.01.1990 року по 11.04.2002 року на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання на підприємстві відповідача. Під час виконання трудових обов`язків на вказаних робочих місцях позивач підпадав під шкідливий вплив на організм пилу, оксиду, марганцю, хромового ангідриду, концентрація яких значно перевищувала нормативно допустимі значення. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем отримано таке хронічне професійне захворювання як: «хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого ст. (пилотоксичний бронхіт першого-другого ст., емфізема легень першого-другого ст), ЛН першого – другого ст.» (далі — ХОЗЛ). Вищезазначені факти підтверджуються актом Форми П-4 «Розслідування хронічного професійного захворювання» від 18.03.2014 р. (далі - акт Форми П-4), та трудовою книжкою, виданою на ім`я Позивача. Відповідно до п.17 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання у Позивача являється: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у т.ч. вміст вільного двооксиду кремнію: середній - 0,8 мг/мЗ, максимальний - 2,4 мг/мЗ при нормі 2,0 мг/мЗ; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів повітря робочої зони +12 °С - +14 °С при нормі +19...+23 °С; рівень барометричного тиску 732 АТ; рівень вологості та рухомості повітря: вологість 87-90% при нормі 76-95%, рухомість 0,6-0,7 м/с при нормі до 0,5 м/с; двооксид марганцю 0,5 мг/мЗ при нормі 0,3 мг/мЗ; хромовий ангідрид 0,02 мг/мЗ при нормі 0,01 мг/мЗ. У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, 01.04.2014 року позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому визначено сукупний ступінь втрати третю групу інвалідності з 28.02.2014 року – безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується довідкою МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я позивача. Крім того, висновком про умови та характер праці, позивачу протипоказані фізичні навантаження, робота в несприятливих кліматичних умовах, що підтверджується і довідкою МСЕК серії 10 ААВ №767133 від 01.04.2014 р., виданої на ім`я позивача. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено звичний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, яка купірується лише за допомогою медикаментозних препаратів. Позивача систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкого слизового харкотиння, як в денний так і в нічний час, що порушує сон позивача та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, у міжлопатковій ділянці, до свистячих хрипів в них, до головного болю та запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги позивача в денний час, що має наслідком перебування позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Професійне захворювання призводить до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів, що призводить до нераціональної втрати часу та життєвої енергії. Зокрема, тривалі переїзди в автомобільному, залізничному транспорті призводять до суттєвих труднощів, що виключає можливість здійснення подорожей, піші прогулянки та навіть вихід в магазин потребують від позивача залучення значних зусиль. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Хронічне захворювання легень істотно підвищує імовірність зараження позивача серйозними вірусними захворюваннями та їх перенесення в складних формах, розуміння даного факту викликає у позивача відчуття тривоги, переживання за своє майбутнє. Дане відчуття посилюється особливо на тлі пандемії СОVID-19 у світі, оскільки ризик перенесення даного вірусного захворювання в складних формах суттєво підвищується у людей, які мають хронічні захворювання легень. Вказані вимушені негативні зміни призводять до зниження якості життя позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків трудового каліцтва, викликає у позивача негативні емоцій, переживання, породжує відчуття соціальної незахищеності. Перелічені негативні явища в житті позивача переконливо доводять факт завдання позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача. За таких обставин зі сторони відповідача, має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана позивачу ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання. Отже, вбачається беззаперечне порушення немайнового права позивача на працю, зміст якого полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає, більше того втрата професійної працездатності свідчить про фізіологічні негативні зміни в стані здоров`я позивача, що вказує на порушення належного позивачу права на охорону здоров`я. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків трудового каліцтва, викликає у позивача негативні емоцій, переживання, породжує відчуття соціальної незахищеності. Перелічені негативні явища в житті позивача переконливо доводять факт завдання позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача. За таких обставин зі сторони відповідача, має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана позивачу ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання. Тому, позивач просив стягнути з відповідача 90000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я – задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо – збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням грошові кошти у розмірі 54000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів; в задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.00 коп.
В апеляційній скарзі ДП “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом збільшення до 90000,00 грн.; в іншій частині рішення залишити без змін.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП “Східний гірничо-збагачувальний комбінат” в період з 14.03.1983 року по 02.01.1990 року - на посаді підземного електрогазозварювальника, з 02.01.1990 року по 11.04.2002 року – на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, що підтверджується копією трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 27-30)
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 березня 2014 року було встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривалий стаж роботи (19 років 01 місяць) в умовах виробничих факторів: пилу, оксиду марганцю, хромового ангідриду (а.с. 13-16).
Згідно з п.14 акту Форми П-4 ОСОБА_1 встановлений діагноз: «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пилотоксичний бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН першого-другого ст.» (далі - ХОЗЛ). Радикулопатія шийна та попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом на фоні ретроспонділолістезу L2 (0,4 см), з вираженою нейродистрофією у вигляді дв.плечолопаткового періартрозу, деф.артрозу ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ст.), значними трофічними порушеннями на кістях. Захворювання професійне (2002 р.).
Відповідно до п.17 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у т.ч. вміст вільного двооксиду кремнію: середній - 0,8 мг/мЗ, максимальний - 2,4 мг/мЗ при нормі 2,0 мг/мЗ; підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів повітря робочої зони +12 °С - +14 °С при нормі +19...+23 °С; рівень барометричного тиску 732 АТ; рівень вологості та рухомості повітря: вологість 87-90% при нормі 76-95%, рухомість 0,6-0,7 м/с при нормі до 0,5 м/с; зварювальний пил 1,1 мг/м3 при нормі 4,0 мг/м3; двооксид марганцю 0,5 мг/мЗ при нормі 0,3 мг/мЗ; хромовий ангідрид 0,02 мг/мЗ при нормі 0,01 мг/мЗ.(а.с.15).
       Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА №263314 від 01.04.2014 року ОСОБА_1 було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 28.02.2014 року, з них 15% вперше, акт П-4 від 18.03.2014 року; 45% повторно, акт п-4 від 03.06.2002 року (а.с. 9-10).
       Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №767133 ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності з 28.02.2014 року безстроково через професійне захворювання (а.с. 11-12).
       Відповідно до епікризу №11421 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 12.06.2013 року по 27.06.2013 року з діагнозом: гострий абсцес сер/долі правої легені. Осумкована емфізема плеври зправа. Поліостеоартроз. Спонділоартроз грудного та поясничного відділу хребта. Стійкий больовий синдром. ФНС. Пет.Емфізема легень. Дифузний пневмофіброз. ЛН-ІБС: дифузний кардіосклероз. Осматична артеріальна гіпертензія (17-18).
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6620 ОСОБА_1 слідує, що в період з 08.08.2019 року по 23.08.2019 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: облітеруючий а/склероз н/кінцівок 2 ст. Хан 2 ст. ІХС: А/кар-з ГХ 2 СН ІА ФК 2 Хр. Пієлонефрит. Хр. Цистит. Остеохандроз поперекового відділу хребта. Грижі, ХОЗЛ. Пневмофіброз./а.с.19/
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст.237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, що становить 19 років та 1 місяць, у зв`язку з чим отримав 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково; враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем, у розмірі 54000,00 грн., оскільки визначений з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності.
Доводи апеляційної скарги позивача про занижений розмір моральної шкоди, а також доводи апеляційної скарги відповідача, що судом першої інстанції значно завищений розмір стягнутої з них суми моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на те, що судом першої інстанції наведене належне детальне обґрунтування наявності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди саме у розмірі 54000,00 грн.; в оскаржуваному рішенні наведені всі обставини, що мають суттєве значення при вирішенні питання щодо визначення розміру моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Доводи відповідача про те, що у отриманні професійного захворювання не можна виключати і вину самого позивача є необґрунтованими, оскільки відповідач зобов`язаний забезпечити працівника належними умовами праці. І вина працівника в даному випадку не може бути покладена на останнього.
Крім того, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).
До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).
Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи – платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 54000,00 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6000*4=24000,00 грн.), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.
Місцевий суд на викладене вище уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає зміні, вказавши в другому абзаці резолютивної частини: «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів» замість фрази «без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів». 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача та наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" – задовольнити частково. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року – змінити, вказавши в другому абзаці резолютивної частини: «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів» замість фрази «без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів». 
В іншій частині рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова