22-ц/804/269/22 
                                                                                264/1502/19 
                                               
Єдиний унікальний номер 264/1502/19
Номер провадження 22-ц/804/269/22

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року         м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мальцевої Є.Є.,
суддів     Баркова В.М., Зайцевої С.А.,

розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення у  цивільній справі  за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Маріупольської міської ради  про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради народних депутатів від 20.06.2011 року № 231/4, визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1   на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради народних депутатів від 20.06.2001 року №231/4, визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 8500 гривень.
Постановою Донецького апеляційного суду від 26 січня 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1   залишена без задоволення. Рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року залишено без змін.
Проте, постановою Донецького апеляційного суду від 26 січня 2022 року за результатами перевірки законності судового рішення суду першої інстанції не було належним чином вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції, серед іншого, має бути зазначено про розподіл судових витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для прийняття додаткової постанови.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з статтею 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З матеріалів справи вбачається, що  відповідачем ОСОБА_2   подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачка просила стягнути витрати на правничу допомогу за наслідками апеляційного розгляду справи.
В обґрунтування заявленого клопотання додано договір від 20.12.2021 року про надання ОСОБА_2 професійної правничої допомоги адвокатом  Коршок В.М., відповідно до  п. 4 якого, розмір гонорару по справі визначається по взаємному узгодженню сторін, після оголошення пропозиції адвокатом, який виходить із даних гонорарної політки. Оплата здійснюється заздалегідь, не менше ніж за 5 днів до початку виконання доручень клієнта за договором.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно звіту про виконану професійну правничу роботу адвокатом Коршок В.М. за договором  у цивільній справі № 264/1502/19 від 20.12.2021р., загальна сума  гонорару  склала 2500грн.
За товарним чеком № 10 від 20.12.2021 ОСОБА_2 адвокату Коршок В.М., за роботу в суді апеляційної інстанції,  сплачено гонорар у розмірі 2500грн.
Також надано ордер серії ДН № 028170 від 20.12.2021 та  копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 250 від 02.04.2004р. (а.с. 209-213).
Виходячи з положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльніст», враховуючи позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену в постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18, письмові докази, надані відповідачкою, колегія суддів вважає, що сума витрат  на надання професійної правничої допомоги в розмірі 2500грн є належним чином підтвердженою та підлягає стягненню з позивачки.
З огляду на викладене, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від  05 жовтня 2021 року залишено без змін, то з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500грн.
Керуючись ст. ст. 137, 138, 141, 270, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Стягнути з позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:         Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

С.А. Зайцева