ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року	Львів	Справа № 140/6988/21 пров. № А/857/21191/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів :                                                            Носа С.П., Обрізко І.М.,
з участю секретаря судового засідання:            Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року (ухвалене головуючою-суддею Плахтій Н.Б. у відкритому судовому засіданні без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного запису у м. Луцьку)  у справі за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зендер-Україна» про застосування заходів реагування,

                                                 в с т а н о в и в :

У липні 2021 року Державна служба геології та надр України (далі – Держгеонадра, позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зендер-Україна», в якому просила припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №5999 від 19.11.2014.
Позов мотивований тим, що суб`єкт господарювання не допустив посадових осіб Держгеонадра до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), встановленого законодавством.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Держгеонадра подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не виконуючи припис, а у подальшому і наказ, надрокористувач допустив порушення норм чинного законодавства у сфері надрокористування, умов спеціального дозволу на користування надрами, умов угоди на користування надрами. Крім того, незнання про плановий захід через байдужість до своїх прав або не бажання дізнатися, не є поважною причиною недопущення до проведення перевірки. При цьому, законодавець вимагає від контролюючого органу лише вчинення дій щодо повідомлення, а не надання доказів отримання надрокористувачем повідомлення про проведення перевірки. Скаржник також вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що результат недопуску до проведення перевірки має бути оформлений у вигляді припису із зобов`язанням допуску посадових осіб органу до державного нагляду, оскільки з урахуванням положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та Кодексу України про користування надрами факт невиконання припису є самостійною підставою припинення права користування надрами. Також, зазначає, що припис, невиконання якого слугувало зверненням із зазначеним позовом до суду є чинним та не оскаржувався відповідачем, а відтак є правомірним та підлягає обов`язковому виконанню.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.
З урахуванням положень ч.2 ст.313 КАС України, колегія суду ухвалила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.  
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Каблака Ю.-І.П., дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ТзОВ «ЗЕНДЕР-Україна» 19.11.2014 було видано спеціальний дозвіл на користування надрами №5999 з метою видобування сапропелю, придатного для виробництва добрив сапропелевих. В додаток до спеціального дозволу була укладена Угода про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин №5999 від 12.05.2017 та Програма робіт з видобування корисних копалин сапропелю з озерного родовища «Прибич».
Відповідно до наказу Держгеонадр №394 від 09.09.2020 «Про проведення позапланових перевірок» ТзОВ «Зендер-Україна» було включене до Переліку суб`єктів господарювання, яким надані спеціальні дозволи на користування надрами з метою видобування металевих руд, неметалевих корисних копалин, горючих твердих корисних копалин, щодо яких буде здійснюватися державний геологічний контроль з 01.10.2020 на предмет дотримання вимог законодавства відповідно до пунктів 1.3, 1.5, 1.6, 1.8, 3.2, 4.1-4.5, 7.1, 8.1-8.8, 8.10, 8.17, 10.2, 10.3 Переліку питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, визначеного згідно з додатком 4 до уніфікованої форми Акту.
18.09.2020 Держгеонадра видало направлення №14140/01/07-20 на проведення у строк з 01 по 07 жовтня 2020 року позапланової перевірки ТзОВ «Зендер-Україна».
За результатами проведеного позапланового заходу 01.10.2020 було складено акт №02-02/11/2020-018/у-075, у якому зафіксовано виявлені під час заходу порушення абзацу 2 статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі – Закон №877-V), зокрема, недопуск суб`єктом господарювання посадових осіб Держгеонадра до здійснення заходів державного нагляду (контролю).
За результатами перевірки було складено припис №374-20/02 від 01.10.2020, яким відповідачу надано строк до 08.10.2020 на усунення порушення вимог законодавства у сфері надрокористування шляхом надання документів та матеріалів, що підтверджують дотримання Товариством вимог законодавства про надрокористування за наведеним у приписі переліком, а також подати в письмовій формі матеріали, які підтверджують факт усунення порушень.
20.10.2020 Західний міжрегіональний відділ Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадра вніс подання №417/20-02 на зупинення спеціального дозволу на користування надрами №5999 від 19.11.2014.
Відповідно до наказу Держгеонадра №500 від 11.11.2020 «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» ТзОВ «Зендер-Україна» зупинено дію дозволу до 01.02.2021. При цьому, Товариство було повідомлено про зупинення дії дозволу листом №17451/01/07-20 від 20.11.2020, який отримано 05.12.2020.
Західним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадра підготовлено подання №75-21/02 від 17.02.2020 на анулювання спеціального дозволу на користування надрами №5999 від 19.11.2014.
Відповідно до наказу Держгеонадра №236 від 31.03.2021 «Про поновлення дії, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» відповідачу було надано термін на усунення порушень – 30 календарних днів та направлено лист №5587/01/07-21 від 12.04.2021 щодо подальшої дії спеціальних дозволів на користування надрами, який отримано уповноваженим представником 22.04.2021.
Західним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадра підготовлено подання №247-21/02 від 05.05.2021 на анулювання спеціального дозволу на користування надрами №5999 від 19.11.2014 та направлено відповідачу лист «Про надання згоди/незгоди на припинення права користування надрами Держгеонадра» №8206/01/07-21 від 24.05.2021.
Оскільки Товариство не надало згоду на припинення користування надрами, позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача були відсутні підстави ініціювати питання анулювання спеціального дозволу на користування надрами, виданого ТзОВ «Зендер-Україна», у зв`язку з невиконанням вимог припису, оскільки матеріали справи не містять доказів його направлення та вручення уповноваженій особі товариства. Вказаний припис не містить підписів посадових осіб, які його видали. Також позивачем не було надано суду доказів отримання товариством листа Держгеонадр «Про надання згоди/незгоди на припинення права користування надрами», що вказує на відсутність підстав стверджувати про ненадання товариством згоди на анулювання спеціального дозволу на користування надрами. Крім того, вимоги припису №374-20/02 від 01.10.2020 не направлені на усунення порушень вимог законодавства з геології та надр, оскільки внаслідок непроведення перевірки не встановлено жодних порушень у цій сфері.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.4 Кодексу України про надра (далі – КУпН), надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.
Відповідно до ч.1 ст.11 КУпН, державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.
Відповідно до ст.14 КУпН, надра надаються у користування для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; геологічного вивчення бурштиноносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ з подальшим видобуванням бурштину (промисловою розробкою родовищ); задоволення інших потреб.
Статтею 19 КУпН передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.
Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 30.12.2015 (далі - Положення №1174), пунктом 4 якого визначено, що Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення. 
Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 (далі – Порядок №615).
Згідно п.10 Порядку №615, невід`ємною частиною дозволу є угода про умови користування надрами, що укладається між органом з питань надання дозволу і надрокористувачем і містить програму робіт, яка оформляється як додаток, та особливі умови надрокористування, що передбачають: вимоги до ефективності робіт; сучасні технології видобування та переробки корисних копалин; порядок видобування корисних копалин, зокрема з метою запобігання негативним екологічним наслідкам і забезпечення безпеки забудованих територій; види, обсяги і строки виконання робіт на ділянці надр; підстави для припинення діяльності, пов`язаної з використанням ділянки надр.
Відповідно до п.22 Порядку №615, право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-IV від 06.09.2005 (далі – Закон №2806-IV).
Згідно ч.7 ст.41 Закону №2806-IV, дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення. Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.
Частинами 1 та 2 статті 26 КУпН передбачено, що право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр. Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктах 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому, питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку. У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 КУпН, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.
Як видно з матеріалів справи, підставою для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5999 від 19.11.2014 стало неусунення Товариством порушень, зазначених у приписі №374-20/02 від 01.10.2020.
Статтею 60 КУпН передбачено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.
Згідно ч. 1 ст. 61 КУпН, державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Разом з тим, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначається Законом №877-V, дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, та не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії (ст.2).
Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Згідно ч.1, 2 ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки. 
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
За змістом ч.5-7 ст.7 Закону №877-V, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону. 
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. 
Як правильно вказав суд першої інстанції, Держгеонадра уповноважене здійснювати державний геологічний контроль суб`єктів господарювання у формі планових та позапланових перевірок, які проводяться з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Результати яких оформлюються у формі акта, а у разі необхідності вжиття інших заходів – у вигляді припису, розпорядження, іншого розпорядчого документа щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Таким чином, законодавством чітко врегульовано порядок встановлення порушень надрокористувачем умов користування надрами, відповідно до якого встановлення таких порушень можливе лише в ході проведеної перевірки, результати якої відображаються в акті, за наслідками її проведення, що підтверджує невиконання умов користування надрами та є підставою вжиття Держгеонадрами заходів для усунення виявлених порушень шляхом зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр, чи притягнення до відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.24 КУпН, користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.
Згідно п. 21 Порядку №615, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Міндовкілля, Держпраці, МОЗ, Держекоінспекції, органів місцевого самоврядування, ДПС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників або населення; 3) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища; 4) наявності підстав, передбачених Законом України “Про санкції”; 5) невиконання умов висновків з оцінки впливу на довкілля та/або висновків державної екологічної експертизи; 6) відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин.
Дія дозволу також може бути зупинена органом з питань надання дозволу за поданням Міндовкілля за зверненням до Міндовкілля Держекоінспекції та/або її територіальних органів щодо невиконання умов висновків з оцінки впливу на довкілля та/або висновків державної екологічної експертизи, відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що однією з підстав зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов`язків, визначених статтею 24 КУпН.
Разом з тим, як видно з матеріалів справи, акт перевірки, який свідчив би про допущене відповідачем порушення, передбаченого статтею 41 Закону №2806-IV та статтею 26 КУпН, відсутній.
Колегія суддів зазначає, що складання акта про непроведення перевірки не може свідчити про виявлення у суб`єкта господарювання порушень вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, оскільки такий акт засвідчує лише факт неможливості здійснення відповідного заходу та, як наслідок, відсутності результату державного геологічного контролю із зазначених у ньому підстав.
За змістом акта про непроведення перевірки №02-02/11/2020-018/у-075 від 01.10.2020, при виїзді до Товариства уповноваженими особами позивача було зафіксовано недопуск суб`єктом господарювання посадових осіб Держгеонадра до здійснення заходів державного нагляду (контролю).
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості щодо порушення відповідачем положень статті 11 Закону №877-V у вигляді недопущення до проведення державного геологічного контролю. 
На підставі аналізу вищенаведених положень норм чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що припис органу державного нагляду (контролю) - Державної служби геології та надр - виноситься лише у випадку виявлення під час перевірки порушень вимог природоохоронного законодавства та повинен містити вимогу щодо усунення цих порушень.
У розглядуваному випадку перевірка не відбулась, а тому порушень вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр посадовими особами відповідача не виявлено.
Крім того, Держгеонадра не зазначило у чому саме повинен полягати спосіб усунення відповідачем вказаної вимоги.
Колегія суддів зазначає, що вимоги припису не направлені на усунення порушень вимог законодавства з геології та надр, оскільки внаслідок непроведення перевірки не встановлено жодних порушень. Припис не може замінювати форму контролю як проведення перевірки, та за його допомогою не можуть витребовуватися необхідні документи, що мають оглядатися та досліджуватися при перевірці.
Суд також зазначає, що необхідність надання документів, що висвітлено безпосередньо в самому приписі не узгоджується з вимогами законодавства щодо суті та мети припису, як обов`язкового до виконання документа направленого на усунення виявлених порушень вимог законодавства з геології та надр.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний припис був направлений на адресу ТзОВ «Зендер-Україна» та вручений уповноваженому представнику. Більше того, вказаний припис не містить підписів посадових осіб Держгеонадра, які його видали.
Стосовно доводів скаржника з покликанням на те, що відповідач не дотримується вимог законодавства України, чинних стандартів, правил, норм виконання робіт, пов`язаних із користуванням надрами, не використовує надра відповідно до цілей, для яких їх було надано та не дотримується вимог, передбачених дозволом та Угодою, як на підставу анулювання спеціального дозволу в судовому порядку, то такі є необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутній акт перевірки, в якому зафіксовані означені порушення.
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що підставою для звернення до адміністративного суду Держгеонадра з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру є акт перевірки, в якому встановлено порушення суб`єктом господарювання, зазначені в частині сьомій статті 41 Закону №2806-IV або пунктах 4, 5, 6 частини першої статті 26 КУпН.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду існування законодавчих підстав для анулювання виданого ТзОВ «Зендер-Україна» спеціального дозволу на користування надрами, а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
При цьому колегія суддів враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                 п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року по справі №140/6988/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення складено 14.03.2022