УХВАЛА
04 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 160/13460/20
адміністративне провадження № К/9901/46208/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України, Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державного агентства рибного господарства України (далі -Держрибагентство, відповідач), в якому просив (з урахуванням уточненої позовної заяви):
- визнати протиправним формулювання причини звільнення з займаної посади за домовленістю сторін на підставі частини другої статті 86 Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати відповідача змінити формулювання причини звільнення у наказі                №166-0 від 09.10.2020 року, вказавши: «Звільнити ОСОБА_1 - головного спеціаліста сектору роботи з персоналом Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області 09 жовтня 2020 року з займаної посади за частиною 3 статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із невиконанням працедавцем законодавства про працю та умов колективного договору»;
- зобов`язати відповідача доповнити наказ №166-о від 09.10.2020 пунктом про виплату вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП України;
- зобов`язати відповідача змінити формулювання причини звільнення у трудовій книжці, вказавши: «Звільнити ОСОБА_1 - головного спеціаліста сектору роботи з персоналом Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області із займаної посади за частиною 3 статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із невиконанням працедавцем законодавства про працю та умов колективного договору»;
- стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, що складає 34951,77 грн;
- стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату на день звільнення за жовтень 2020 року у сумі 926,19 грн;
- стягнути з відповідача виплати по листку непрацездатності за серією АДЮ                №516360 за рахунок коштів працедавця (5 днів) у сумі 1251,05 грн;
- стягнути з відповідача безпідставно нараховану заборгованість, яка була помилково сплачена позивачем у сумі 1320,88 грн;
- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати належних сум при звільненні по день фактичного розрахунку. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня               2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
16 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2021 року в справі  № 160/13460/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби.
Зі змісту рішень судів попередніх інстанцій вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №15-о від 13.02.2017 був прийнятий на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Держрибагентства у Дніпропетровській області та 14.02.2017 прийняв присягу державного службовця. 01.07.2019 наказом №84-о від 19.06.2019 позивач переведений на посаду головного спеціаліста сектору роботи з персоналом Управління Держрибагентства у Дніпропетровській області. 08.10.2020 до Управління Держрибагентства у Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення з посади на підставі статті 86 Закону України «Про державну службу» та частини третьої статті 38 КЗпП України.
Отже, позивач не є службовою особою, яка займала відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до приписів примітки статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з цим позовом).
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, на не повне з`ясування обставин справи та поверхневе дослідження доказів. Також скаржник указує про неврахування судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи висновків Верховного Суду, викладених у справі № 757/25503/15-ц, у справі № 199/8766/18, у справі № 754/1936/16-ц, а також невідповідність висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи та наявним у справі доказам.
Суд зазначає, що вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею  330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до приписів пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Проте Суд зауважує, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Однак у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм чинного законодавства.
Отже, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржник не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, у зв`язку з чим підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Суд також ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
З урахуванням викладеного, клопотання про звільнення від оплати судових витрат вирішенню не підлягає.
Керуючись статтями 12, 13, 248, 257, 328, 333, 359 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2021 року в справі № 160/13460/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    С.А. Уханенко