Номер провадження: 33/813/432/22
Номер справи місцевого суду: 521/20775/21 
Головуючий у першій інстанції Гранін В. Л. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Воронової Є.Р.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, 

встановив:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.11.2021 року серії ААД №221002 19 листопада 2021 року об 09 год. 45 хв. в м. Одесі по вул. Ген. Петрова, 46-а водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу в русі автомобілю «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.2 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тілесні ушкодження ніхто не отримав. 
Не погоджуючись із вищенаведеною постановою, 10.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2021 року та закрити провадження, посилаючись на те, що:
- оскаржувану постанову було прийнято без його виклику, що позбавило ОСОБА_1 права на захист;
- складений протокол не відповідає дійсності та складений всупереч діючому законодавству України. Протокол було складено у відсутності свідків, пояснення яких повинні бути враховані;
- схема ДТП не є допустимим доказом, з огляду на відсутність у ній інформації щодо гальмівного шляху колій ТЗ, їх розміщення під час зіткнення, тощо;
- пояснення другого учасника ДТП - ОСОБА_2 у частині, в якій останній стверджує, що ОСОБА_1 перетинав суцільну смугу суперечать дійсності;
- саме перевищення швидкісного режиму водієм автомобілю «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , та відсутність реакції на дорожні обставини стали причинами ДТП, що відбулась. Окрім того водій ОСОБА_2 , раніше вже притягався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП;
- поліцейські, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно лише одного з учасників ДТП, надали незаконні переваги її другому учаснику - ОСОБА_2 . Працівники поліції також відмовили у долучені до протоколу відеозапису з пристрою відеореєстрації, який надав ОСОБА_1 .
Щодо поважності пропуску ним строку апеляційної скарги апелянт зазначає, що про дату, час та місце судового засідання, у якому було постановлено оскаржуване судове рішення, як ті про факт надходження матеріалів справи до суду, йому повідомлено не було. Ознайомитись з матеріалами справи та отримати копію оскаржуваної постанови апелянту вдалось лише 01.02.2022 року.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання апеляційний суд встановив наступне.
Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний вважає необхідним поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Щодо посилань апелянта про позбавлення його права на захист у суді першої інстанції апеляційний суд зауважує, що право ОСОБА_1 на особисту участь у судовому засіданні було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , надані у суді апеляційної інстанції, щодо відсутності подвійної суцільної смуги у місці перетну ним проїзної частини, тим не менш звертає увагу на те, що ані пояснення ОСОБА_1 , ані зміст наданого нім відеозапису не спростовують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.2 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що саме перевищення швидкісного режиму водієм автомобілю «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , та відсутність реакції на дорожні обставини стали причинами ДТП, що відбулась, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на наступне.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).
В законодавстві України діє поняття Аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).
Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 20 листопада 2014 року зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа № 5-18кс14).
Отже, під час розгляду адміністративного правопорушення предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - причинного зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідками, що, застосовуючи норми КК України за аналгією, не виключає можливості допущення таких порушень обома учасниками ДТП.
Тож не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги посилання апелянта на те, що саме порушення водієм автомобілю «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , швидкісного режиму мало наслідком подію ДТП, що сталась , як такі, що спростовують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки судом було встановлено факт порушення ним вимог п.10.2 ПДР України, який, на думку апеляційного суду, перебуває у причинному зв`язку із ДТП, що сталась. 

Окрім того, з огляду на наявність у справі об`єктивних доказів, що дають змогу апеляційному суду у повній мірі з`ясувати обставини ДТП, що сталась, апеляційний суд, оцінюючи пояснення, надані свідком ОСОБА_3 , зазначає, що такі не спростовують встановлених судом першої та апеляційної інстанції обстави ДТП. 
Так свідок ОСОБА_3 зазначає, шо на час зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_1 завершив маневр виїзду на дорогу та знаходився у лівій полосі та після зіткнення автомобіль КІА», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав пошкодження центральної задньої частини.
Однак, апеляційний суд зауважує, що характер отриманих транспортерним засобом, під керуванням ОСОБА_1 , «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 (інформацію щодо яких було надано самим водієм у судовому засіданні у апеляційному суді), а саме пошкодження центральної та задньої частини автомобілю з правого боку, спростовують доводи ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 про те, що на час зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_1 завершив маневр виїзду на дорогу та знаходився у лівій смузі.
Також апеляційний суд зауважує, що покази свідків не є обов`язковими для суду та не є вирішальним доказом для встановлення, передбачених ст. 280 КУпАП, обставин.
Тож, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         І.А. Артеменко