П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/3887/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
при секретарі –	Яценюк О.Р.,	

          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Орбіта» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року по справі за позовом селянського (фермерського) господарства «Орбіта» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року селянське (фермерське) господарство «Орбіта» (надалі – позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, в якому просило визнати протиправним та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення від 28.05.2021 року:
- №00052180722, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 14613,75 грн.;
- №00052200722, позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 192257,00 грн. за грудень 2020 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача, результати якої відображені в акті від 19.03.2021 року №47/21-22-07-02/19226706, з висновками якої позивач не погоджується. Позивач вважає помилковими ПДВ заниження за грудень 2020 року на суму 192257,00 грн. внаслідок ліквідації необоротних активів (корівника), а також висновок про заниження за цей же місяць зобов`язань з ПДВ на суму 11691,00 грн. внаслідок нереальності господарських операцій із ТОВ «Гранделектрострой».
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення повних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акту від 19.03.2021 року №47/21-22-07-02/19226706 про результати виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість (надалі – акт перевірки).
За висновками акту перевірки позивачем допущені такі порушення:
- п.п.«д» п.п.14.1.191, 44.1, ст.44, п.185.1 ст.185, п.189.9. ст.189. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за перевіряємий період на загальну суму 192257,00 грн., у тому числі за грудень 2020 року на суму 192257,00 грн.;
- п.п.«д» п.п.14.1.191, 44.1, ст.44, п.185.1 ст.185, п.189.9. ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2020 року на суму 11691,00 грн..
За змістом акту перевірки, вказані порушення були допущені позивачем внаслідок заниження податкових зобов`язань на суму 75008,00 грн. у зв`язку із ліквідацією основних засобів (будівлі корівника), та завищення податкового кредиту на суму 128940,00 грн. за господарською операцією з ТОВ «Гранделектрострой».
Обґрунтування висновку про заниження податкових зобов`язань у зв`язку із ліквідацією основних засобів (будівлі корівника) полягає за змістом акту перевірки в тому, що за даними бухгалтерського обліку позивача на рахунку 103 «Будинки та споруди» обліковується будівля корівника, інвентарний номер 0000000009, що підтверджується наданою позивачем відомістю амортизації основних засобів на 2020 рік, і вартість якого становила 491858,00 грн. станом на 31.12.2020 року. Однак під час перевірки встановлено наявність замість вказаного корівника металевого ангару, в якому на момент огляду зберігалася сільськогосподарська техніка, а також виявлено велику кількість і придатного до подальшого використання ракушняка, одержаного в результаті розбирання капітальної будівлі корівника, який не оприбуткований позивачем в бухгалтерському обліку, що підтверджено даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 20 «Виробничі запаси» призначеного для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству запасів сировини і матеріалів за 4 квартал 2020 року. Оскільки за даними відомостей амортизації по будівлі «корівник» нарахована амортизація по рахунку 13 «Знос (амортизація) необоротних активів» на суму 116816,37 грн., то залишкова вартість об`єкта станом на 31.12.2020 року становить 375041,63 грн., а відповідно сума ПДВ на цю залишкову вартість становить 75008,32 грн., яка на підставі п198.9 ст.198 ПКУ мала бути включена позивачем до складу своїх податкових зобов`язань. 
З цих підстав відповідач дійшов висновку, що позивач занизив податкові зобов`язання з ПДВ за фактом ліквідації основних засобів (будівлі корівника) на суму 75008,32 грн..
Обґрунтування висновку про завищення позивачем податкового кредиту на суму 128940,00 грн. за господарською операцією з ТОВ «Гранделектрострой» полягає за змістом акту перевірки в тому, що реальність проведення такої операції не підтверджена документально. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з наведеними вище доводами податкового органу щодо допущених позивачем порушень.
Апелянт не заперечує факт облікування ним по рахунку 103 «Будинки та споруди» будівля корівника з інвентарним номером 0000000009, та здійснення ним амортизаційних нарахувань по цій будівлі згідно рахунку 13 «Знос (амортизація) необоротних активів» на суму 116816,37 грн., але зазначає, що металевий ангар змонтовано не замість корівника, а над ним, оскільки несучі стіни корівника залишилися, а тому ліквідації корівника не було.
Також апелянт вважає, що його операція з ТОВ «Гранделектрострой» підтверджується відповідними первинними документами, що спростовує висновок податкового органу про нереальність такої операції. 
Колегія суддів погоджується з висновком податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язання з ПДВ за фактом ліквідації основних засобів (будівлі корівника) на суму 75008,32 грн. та зазначає наступне.
Відповідно до пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. 
При цьому відповідно до підпункту «д» цього підпункту постачанням товарів також вважаються ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника.
Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням.
Пунктом 189.9 ст.189 ПК України визначено, що у разі, якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства, або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Відповідно до пунктів 41 - 43 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року №561 (зі змінами), для визначення непридатності основних засобів до використання, можливості їх використання іншими підприємствами, організаціями та установами, неефективності або недоцільності їх поліпшення (ремонту, модернізації тощо) та оформлення відповідних первинних документів керівником підприємства створюється постійно діюча комісія.
Така комісія:
- здійснює безпосередній огляд об`єкта, що підлягає списанню;
- установлює причини невідповідності критеріям активу;
- визначає осіб, з вини яких сталося передчасне вибуття основних засобів з експлуатації, вносить пропозиції щодо їх відповідальності;
- визначає можливість продажу (передачі) об`єкта іншим підприємствам, організаціям та установам або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути отримані при демонтажі, розбиранні (ліквідації) основних засобів, установлює їх кількість і вартість;
- складає і підписує акти на списання основних засобів.
З аналізу наведених вище положень ПК України та Методичних рекомендацій слідує висновок, що у випадку ліквідації основних засобів у зв`язку з їх розібранням або перетворенням у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням, платник податку не нараховує податкові зобов`язання з податку на додану вартість у випадку подання контролюючому органу належним чином оформленого акта на списання основних засобів за формою, встановленою наказом Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку» від 29.12.1995 року №352, або за довільною формою, за умови, що такий документ міститиме всю необхідну інформацію, яка дозволяє ідентифікувати операцію, та матиме належні реквізити первинного документа. Незалежно від форми складання документа на списання основних засобів такий документ має підтверджувати факт знищення, розібрання або перетворення основних засобів в інший спосіб, внаслідок чого основний засіб не може використовуватися за первісним призначенням.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що у випадку ліквідації основних виробничих або невиробничих засобів у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили та у інших випадках ліквідації без згоди платника податку, податкові зобов`язання з податку на додану вартість не нараховуються, якщо факт знищення або зруйнування документально підтверджується відповідно до законодавства.
Оскільки під час перевірки не встановлено фактичної наявності у позивача такої будівлі, як «Корівник» з інвентарним номером 0000000009, який перебував на балансі позивача з остаточною вартістю з урахуванням інвентаризації 375041,63 грн., і позивач не надав жодного документального підтвердження обставин, визначених підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, з яким законодавець пов`язує можливість звільнення платника від обов`язку нарахування ПДВ, то суд першої інстанції цілком обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ на суму 75008,32 грн. за фактом ліквідації основних засобів (будівлі корівника).
Посилання позивача та те, що ліквідації корівника не було, оскільки металевий ангар змонтовано не замість корівника, а над ним, і несучі стіни корівника залишилися, колегія суддів відхиляє, оскільки це не спростовує того факту, що такої будівлі, як корівник, вже не існує, а замість неї з`явився інший об`єкт, який за своїм цільовим призначенням використовується позивачем не як корівник, а для зберігання сільгосптехніки, що було встановлено під час перевірки, і таке перетворення цього об`єкту повинно було бути відображено в бухгалтерському обліку позивача відповідним чином. 
Також колегія суддів погоджується з висновком податкового органу і про завищення позивачем податкового кредиту на суму 128940,00 грн. за господарською операцією з ТОВ «Гранделектрострой» та зазначає наступне. 
Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За правилами п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За змістом ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.
За змістом п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п.198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
За правилами п.198.6 ст.198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Наведеними правовими нормами, в першу чергу, регламентовано пряму взаємозалежність правильності врахування платником податку у податковому обліку податкового кредиту у вартості придбаних у контрагента товарів/робіт/послуг від підтвердження проведених господарських операцій належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
Колегія суддів погоджується з наведеними податковим органом в акті перевірки доводами про не підтвердження позивачем документально факту виконання ТОВ «Гранделектрострой» для позивача робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного аркового ангара на загальну суму 937800,00 грн., у тому числі ПДВ 156300.00 грн..
Такі доводи полягають в наступному. 
Так, між позивачем та ТОВ «Гранделектрострой» (Підрядник) укладений договір від 03.12.2020 року №0312-20, предметом якого є виконання робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного аркового ангара з холодногнутого листового профілю (виробництво Маріуполь), за допомогою машини з виготовлення профілю, модель ВН 1000-700 з матеріалів замовника за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Олексіївка, вул. Тваринницька, 8.
Позивач надав до перевірки акт надання послуг від 30.12.2020 року №9, складений ТОВ «Гранделектрострой» щодо надання послуг з виготовлення та монтажу безкаркасного аркового ангара на загальну суму 937800,00 грн., у тому числі ПДВ 156300,00 грн.. 
Однак в бухгалтерському обліку позивача не відображено відповідним чином виготовлення, монтаж та введення в експлуатацію такого основного засобу, як ангар.
Проектно-кошторисна документація на будівництво вказаного ангару відсутня.
ТОВ «Гранделектрострой» на запит податкового органу не підтвердило документально факт направляння ним своїх працівників у відрядження для фактичного виконання робіт для позивача в с. Олексіївка Голопристанського району Херсонської області.
За умовами пп.1.1 п.1 договору від 03.12.2020 року №0312-20, ТОВ «Гранделектрострой», як підрядник, для виконання робіт повинно було придбати холодногнутий листовий профіль, однак згідно баз даних ЄРПН та ІС «Податковий блок» не встановлено відображення ТОВ «Гранделектрострой» придбання холодногнутого листового профілю товщиною 1,0 мм (виробництво Маріуполь).
Перевіркою не встановлено факту законного джерела походження вказаного товару (холодногнутого листового профілю товщиною 1,0 мм.), який мав бути використаний ТОВ «Гранделектрострой» для виконання робіт за вказаним договором. 
Також за результатами аналізу ЄРПН та податкових декларацій з ПДВ встановлено, що ТОВ «Гранделектрострой» не мало взаємовідносин з отримання послуг транспортування матеріалів від контрагентів постачальників та від не платників ПДВ. Згідно інформації, що міститься в ЄРПН встановлено, що підприємство не залучало транспортні засоби для перевезення матеріалів, а саме підприємство не має власних основних засобів, і не відображало взаємовідносини з фізичними особами з надання майна в лізинг, оренду або суборенду, що не підтверджує факт доставки матеріалів ТОВ «Гранделектрострой» для виконання комплексу робіт з виготовлення та монтажу вказаного безкаркасного аркового ангара.
Крім того, відповідно до пп.6.3 договору п.6 договору від 03.12.2020 року №0312-20, згідно якого Підрядник зобов`язаний надати сертифікати якості матеріалів Замовнику (СФГ СФГ «Орбіта»), але таких до перевірки сертифікатів не надано. 
В ході перевірки встановлено, що СФГ «Орбіта» самостійно придбавало матеріали - металовироби для облаштування основи ангару, у той час, як між сторонами підписаний акт надання послуг від 30.12.2020 року №9 відповідно до якого Підрядником надані послуги у вигляді комплексу робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного аркового на суму 937800,00 грн..
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем фактичного здійснення господарських операцій із ТОВ «Гранделектрострой» за договором від 03.12.2020 року №0312-20, що, в свою чергу, свідчить про невідповідність задокументованих операцій дійсному економічному змісту, та виключає право на формування позивачем податкового кредиту за такими операціями. 
Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Орбіта» – залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03 лютого 2022 року

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.