ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 р.	Справа № 440/10181/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 3 Територіального  Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 23.11.21  по справі                          № 440/10181/21           за позовом          ОСОБА_1 до         Державного виконавця Миргородського  відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської  області Північно-Східного  міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м.Суми) Міщанін Т.О. ,         Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми),      третя особа:          3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Міщанін Тетяни Миколаївни, третя особа: 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України  про визнання протиправної бездіяльності  у виконавчому провадженні ВП № 66405891 щодо непроведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі                № 440/933/20 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 248755,62 грн та зобов`язання відновити виконавче провадження та вчинити дії по примусовому виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 440/933/21 в частині стягнення на користь ОСОБА_1  грошових коштів в сумі 248755,62 грн. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 залучено  Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) до участі у справі в якості другого відповідача.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 25.08.2021  про закінчення виконавчого провадження  ВП № 66405891.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Гоголя, 165, м. Миргород, Полтавська область, 37602; код ЄДРПОУ 34264469) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа -  3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні  позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що  судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням процесуальних строків. Стверджує, що за результатами розгляду заяви та підтверджуючих документів про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року .N2440/933/21 державний виконавець Миргородського МР ВДВС Міщанін Т.М. 25 серпня 2021 року правомірно та у відповідності до чинного законодавства винесла постанову про закінчення виконавчого провадження.            Зазначає, що законом не покладено на виконавця обов`язок обчислювати та перевіряти розмір стягнення у виконавчому провадженні за рішенням немайнового характеру.
За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283,285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1ст. 268 КАС України).
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом   направлення тексту повістки засобами поштового зв`язку.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3ст. 268 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,   переглянувши справу за наявними у ній доказами та       перевіривши законність і обґрунтованість   рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2021  у справі № 440/933/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 31 грудня 2019 року по 28 січня 2021 року. 
Зобов`язано 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2019 року по 28 січня 2021 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
23.07.2021 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/933/21, який позивачем подано на примусове виконання до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).
Постановою державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 06.08.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66405891 з примусового виконання виконавчого листа від 23.07.2021  у справі № 440/933/21 про  зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2019 року по 28 січня 2021 року.
25.08.2021 державним виконавцем Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)  Міщанін Т.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 66405891 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі.
Позивач не погодився із вказаними діями відповідача щодо закриття виконавчого провадження та оскаржив їх до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.08.2021  державний виконавець  належним чином не перевірив розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2019 року по 28 січня 2021 року, а тому  дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про закінчення виконавчого провадження ВП №66405891 на підставі п. 9 ч.1 ст.39  Закону №1404-VIII.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відновити виконавче провадження та вчинити дії по примусовому виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 440/933/21 в частині стягнення на користь ОСОБА_1  грошових коштів в сумі 248755,62 грн, суд першої інстанції вказав, що оскільки оскаржувана постанова  від 25.08.2021  про закінчення виконавчого провадження  ВП №66405891 підлягає визнанню протиправною та скасуванню, то додаткового зобов`язання про відновлення виконавчого провадження державним виконавцем судовим  рішенням не вимагається.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги третьої особи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог позову з огляду на таке.
Приписами частини другої  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є  Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження"  (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до  статті 1 Закону № 1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому  Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою  статті 18 Закону № 1404-VIII  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. п. 1, 3 частини третьої статті 18 Закону № 1404  виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:
проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;
з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII  за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Матеріали справи підтверджують, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження згідно із п.9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII слугував лист 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 13.08.2021 (а.с. 40), яким повідомлено виконавчу службу, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2021   у справі № 440/933/21  виконано шляхом  нарахування та виплати  стягувачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.12.2019   по 28.01.2021   за КЕКВ 2112 "грошове забезпечення військовослужбовців" на загальну суму 2139,42 грн з утриманням податків і зборів. Також в листі зазначено, що під час виконання рішення суду у справі № 440/933/21 боржником при розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з метою визначення співмірності розміру середнього заробітку та суми грошової компенсації відпустки УБД взято суму доплату грошової компенсації відпустки УБД в розмірі 14678,25 грн. Оскільки в рішенні суду не міститься конкретної суми стягнення, враховуючи компенсаційний характер відповідальності, виходячи з принципів розумності та пропорційності, розрахунок виплати проведено на підставі аналізу даних, розміщених  на офіційному сайті Національного банку України, встановленого на дату звільнення ОСОБА_1 та з урахуванням висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.   
Судова колегія звертає увагу, що відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2021  у справі № 440/933/21, яке набрало законної сили, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2019 року по 28 січня 2021 року. При цьому судом як першої, так і апеляційної інстанції під час ухвалення рішення не визначено конкретну суму середнього заробітку, яка має бути стягнута на користь позивача та одночасно не зменшено суму середнього заробітку шляхом застосування   принципу співмірності та пропорційності.
Тобто, за вказаним рішенням боржник мав нарахувати та виплатити  середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2019 року по 28 січня 2021 року,  використовуючи при цьому механізм розрахунку, який визначений у Порядку обчислення                середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100,  та не мав право самостійно зменшувати  суму середнього заробітку, позаяк таке право має виключно суд під час ухвалення свого рішення.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що боржником рішення суду виконано не в повному обсязі та спростовано доводи заявника апеляційної скарги про повне та фактичне виконання останнім судового рішення у справі № 440/933/21.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що висновок державного виконавця про підтвердження боржником фактичного виконання виконавчого документу є передчасним та таким, що зроблений без дослідження та належної перевірки всіх фактичних обставин щодо факту повного виконання судового рішення.
Доводи третьої особи  про відсутність у державного виконавця права на перевірку складеного боржником розрахунку не спростовують обов`язок щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та  Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, в частині реалізації права визначеного п.п 1, 3 частини третьої статті 18 Закону України № 1404.  
Перелік підстав, відповідно до яких виконавче провадження підлягає закінченню, визначені в статті 39 Закону № 1404-VIII.
Однією із підстав, є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 частини першої статті 39 Закону).
Стаття 40 Закону № 1404-VIII  визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.
Відповідно до частини 1 цієї статті  у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII  у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку,виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
При винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець обмежився лише наданою боржником інформацією, а тому такі дії є протиправними.
На думку суду, дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є протиправними, а постанова від 25.08.2021  про закінчення виконавчого провадження  ВП № 66405891 є такою, що прийнята без врахування положень статей 18 та 63 Закону № 1404-VIII щодо обов`язку державного виконавця перевірити повне виконання рішення боржником.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строків розгляду справи, то суд апеляційної інстанції зважає на те, що таке порушення норм процесуального права не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.  .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 3 Територіального  Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі                        № 440/10181/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов