Ухвала
Іменем України 
14 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 741/1077/20
провадження № 51 - 557 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 навирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року,
встановив:
Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року затверджено угоду між прокурором та ОСОБА_5 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_6 про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі- КК) та призначено узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок суду першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою і клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження ухвали Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 , яке містить достатнє обґрунтування, а тому підлягає задоволенню.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що скаржнику необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року, по суті не переглядався в апеляційному порядку, а тому не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції з огляду на вищевикладене.
Що стосується оскарження ухвали судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Статтею 394 КПК визначено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, зокрема, у п. 1 ч. 4 ст. 394 цього Кодексу зазначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 дійшов вірного висновку, що вимога про пом`якшення призначеного йому покарання, не належить до підстав оскарження вироку місцевого суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 394 КПК.
Як зазначив апеляційний суд, під час затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості, судом першої інстанції були роз`ясненні обвинуваченому наслідки укладення даної угоди, встановлено, що  він повністю розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК і що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що умови угоди не суперечать вимогам КПК.
Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу. 
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, діяв відповідно до вказаних вимог кримінального процесуального закону, при цьому належним чином обґрунтував свої висновки.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 та поновити йому строк на касаційне оскарження ухвали Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_7                                        ОСОБА_2                                    ОСОБА_3