ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1529/22 Справа № 2-1388/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.         
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року 
по справі за заявою  ОСОБА_1 про перегляд рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2011 року за нововиявленими обставинами у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, –
В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов мотивований тим, що 24 квітня 2009 року позивач з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпродзержинської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 147.
        ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, і батьком якої є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.
       З червня 2009 року шлюбні відносини вони припинили. Проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає.
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Латишське Опарінського району Кіровської області Російської Федерації, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Латишське Опарінського району Кіровської області Російської Федерації, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави державне мито в розмірі 51 (п`ятдесят одна) гривня.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Латишське Опарінського району Кіровської області Російської Федерації, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у розмірі 120 (сто двадцять) гривень.
       Рішення суду у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
05.04.2021 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2011 року, ухвалене у справі за позовом   ОСОБА_3 до   ОСОБА_1 про стягнення  аліментів. Поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, а також прийняти рішення про поворот виконання та стягнути з ОСОБА_5 сплачені ним аліменти.
       Заява мотивована тим, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.10.2020 року, яке набрало чинності 09.11.2020 року було виключено його як батька в свідоцтві про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , складене Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 07, а тому це є підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів з нього на утримання цієї дитини та поворот виконання.
Рішенням  Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено.
       Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до   ОСОБА_1 про стягнення  аліментів - скасовано.
       В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до   ОСОБА_1 про стягнення  аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку - відмовлено
       Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2011 року в частині стягнення  аліментів залишено без задоволення.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вказану заяву.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       У відзиві позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

       Відповідно до ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
       Згідно ч.3 ст. 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
       Відповідно до вимог ст. 445 ЦПК України у разі скасування за нововиявленими чи виключними обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
       
       Встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. 

       Також, судом встановлено, що 24 квітня 2009 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпродзержинської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 147.

        ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, і батьком якої у свідоцтві про народження та актовому записі про народження зазначений ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.
       Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця с.Латишське Опарінського району Кіровської області Російської Федерації, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі ј частини всіх доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 травня 2011 року. Дане рішення звернуто до виконання та виконувалось.
       Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що йому не було відомо щодо стягнення з нього аліментів, оскільки це спростовується наступним.
       Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду в суді першої інстанції позовної заяви про стягнення аліментів, відповідачем особисто було подано, власнолручно написану письмову заяву від 11.07.2011 року про визнання позову про стягнення аліментів та можливість розгляду судом справи за його відмутності (а.с.9).
       Крім того, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2011 року апелянтом оскаржено не було.
       Також, на виконання вимоги суду апеляційної інстанції, у зв`язку з перевіркою доводів апеляційної скарги, було надано інформацію щодо стану виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-1388/11 виданого 22.07.2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 . 
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що виконавче провадження знаходилось на виконанні П`ятихатського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Виконавче провадження було відкрито 12.12.2011 року та було відкритим станом на 21.05.2020 року, державним виконавцем вчинялись дії. 
ОСОБА_1 самостійно здійснював оплату аліментів у вересні-жовтні 2011 року та травні-червні 2012 року, що підтверджено наданими копіями квитанцій щодо сплати відповідачем аліментів, які власноручно завірені ОСОБА_1 та його власноручними письмовими поясненнями наданими на ім`я Начальника ВДВС П`ятихатського РУЮ від 13.01.2012 року, відповідно до яких ОСОБА_1 зазначав про те, що йому відомо щодо заборгованості по аліментам стягнутих на користь ОСОБА_3 . Також зазначав, що він сплачує аліменти за можливістю та зобов`язується сплачувати.
       Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.10.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, було виключено запис про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 уроженця с. Латишське Опарінського району Кіровської області Російської Федерації, як батька з актового запису № 07 від 06.01.2010 року, складеного Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
       Зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що він не є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 посилаючись на те, що: до укладення шлюбу вони спільно однією родиною не мешкали; на час укладання шлюбу він не знав, що відповідачка вагітна; до укладення шлюбу він знаходився з грудня 2008 року по квітень 2009 року на заробітках в Автономній республіці Крим (в квітні 2009 року на протязі одного тижня уклав шлюб з ОСОБА_3 та повернувся на заробітки до Автономної республіки Крим, що виключає можливість бути вагітною відповідача від позивача); приводом фактичного розірвання шлюбних відносин в червні 2009 року між ними стали ті обставини, що він в червні 2009 року повернувшись із заробітків, дізнався про вагітність відповідачки від стороннього чоловіка.
       Також зазначав, що він не знав, що відповідачка зареєструвала новонароджену дитину на його ім`я та він не давав згоди на реєстрацію новонародженої дитини на своє ім`я, але відповідач скориставшись тим, що шлюб між ними офіційно не розірваний, здійснила реєстрацію дитини без його відома в Баглійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області відповідно до ст. 133 СК України.
       Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
       У підтвердження того, що ОСОБА_3 знала, що він не є біологічним батьком дитини свідчить та обставина, що 06 січня 2010 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про народження доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де батьком дитини записано ОСОБА_1 . Зазначена обставина нічим не спростовується.

       Колегія судідв вважає, що частково виконане судове рішення про стягнення аліментів скасоване у зв`язку з нововиявленими обставинами з тих підстав, що було обґрунтовано на повідомлених заявником завідомо неправдивих відомостях, оскільки ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що заявниці було достовірно відомо і що вона підтвердила, визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, не свідчить, що скасоване судове рішення про стягнення аліментів було обґрунтовано повідомленими заявницею завідомо неправдивими відомостями про біологічного батька дитини, в результаті чого з нього були помилково стягнуті аліменти на утримання цієї дитини.

       Доводи про те, що рішення суду про стягнення аліментів було ухвалено на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях позивача ОСОБА_3 , не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки спростовуються встановленими обставинами. 

       На момент звернення ОСОБА_3 із позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 30.05.2011 року (а.с.1), вона мала на руках свідоцтво про народження дитини, видане 06 січня 2010 року (а.с.5), де батьком був записаний ОСОБА_1 . Зазначене на той час не було спростовано, оскаржено. Такі дії ОСОБА_3 свідчать про те, що вона не знала, що біологічним батьком дитини є інша особа.
       Зважаючи на викладене, та беручи до уваги те, що апелянт ще в червні 2009 року дізнався про вагітність ОСОБА_3 від іншого чоловіка, не заперечував проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів, не оскаржував рішення та протягом тривалого часу сплачував аліменти, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду заяви про поворот виконання рішення суду про стягнення аліментів, заявником не було представлено належних та допустимих доказів, а ні суду першої, а ні апеляційної інстанціїї на підтвердження того, що рішення суду від 11.07.2011 року було обґрунтовано на завідомо неправдивих відомостях ОСОБА_3 , а тому, колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява про поворот виконання за позовом про стягнення аліментів, з врахуванням вимог ст. 445 ЦПК України задоволенню не підлягає.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

       Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
       Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
       Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення, у оскаржуваній його частині, відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.
Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

       У іншій частині рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року не оскаржувалось, а тому не переглядалось судом апеляційної інстанції.
       
Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року, в оскаржуваній частині – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
       
       Головуючий                   О.В. Свистунова

       Судді:                  Т.П. Красвітна

                 І.А. Єлізаренко