КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/179/2022                      
Справа 756/16480/21                                                 Головуючий в суді І інстанції Жук М.В.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
31 січня 2022 року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілого Бондаренко Ярослави Сергіївни, розглянувши справу за апеляційною скаргою представника потерпілого Бондаренко Ярослави Сергіївни на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрите відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з тим, що судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи рішення про закриття провадження в справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД18 № 206552 від 14 жовтня 2021 року, складений стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, фотографії дорожньо-транспортної пригоди, заслухавши доводи учасників дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
 
На дану постанову представник потерпілого Бондаренко Я.С. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій указано на необхідність скасування незаконної та необґрунтованої постанови судді та невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що потерпілий ОСОБА_2 не отримував судові повістки з викликом до суду, про судове засідання дізнався за власною ініціативою та направив представника для участі в судовому засіданні 30 листопада 2021 року, яке було відкладено на наступний день 01 грудня 2021 року через неявку потерпілого, хоча жодною нормою не передбачено право судді визнавати явку іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди обов`язковою.
Наголошувала, що потерпілий є іноземцем та не володіє українською мовою, про що повідомив поліцейського та що встановлено в судовому засіданні головуючим. Йому під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди не було роз`яснено право запросити перекладача, а тому схему ДТП він підписав, орієнтуючись лише на візуальне відображення, без розуміння тексту до нього, і тільки після перекладу та роз`яснення йому тексту позначень на схемі ДТП для нього очевидним стало некоректне відображення інспектором місця зіткнення двох автомобілів, оскільки у дійсності зіткнення відбулося раніше, а на схемі зображено розташування транспортних засобів після їх повної зупинки. Між фактичним місцем зіткнення та тим, що позначено на схемі, наявна суттєва відстань, отже вказане схематичне позначення є помилковим. Під час дослідження судом вказаної обставини ним були заслухані пояснення учасників ДТП, зокрема потерпілий на питання суду на схемі показав фактичне місце зіткнення автомобілів, проте цим важливим фактичним даним суд не надав жодної оцінки і креслення на схемі ДТП покладено в основу оскаржуваної постанови. В постанові зазначено, що надані учасниками ДТП пояснення в цілому узгоджуються з письмовими поясненнями від 14 жовтня 2021 року, проте таке твердження суперечить матеріалам справи. Аналіз фотозображень дає підстави стверджувати про неспроможність доводів ОСОБА_1 . Так, на фото чітко видно розташування транспортних засобів на дорозі відносно наявної дорожньої розмітки, яке вказує на те, що автомобіль ОСОБА_1 фактично проїхав місце, призначене для з`їзду праворуч, а отже він або мав намір продовжити рух прямо, у забороненій для нього смузі, або ж вирішив в останній момент повернути праворуч, при цьому не виявив уважності, оскільки користувався мобільним телефоном, що зазначено в його поясненнях, та не врахував габаритні розміри свого транспортного засобу, у зв`язку з чим він в`їхав в автомобіль потерпілого у той момент, коли останній фактично завершив свій маневр повороту та з`їзду у відповідності до дорожньої розмітки. А оскільки, як зазначив сам ОСОБА_1 , його автомобіль є вантажним, то в момент зіткнення він не впорався з керуванням та не забезпечив негайне зупинення свого транспортного засобу, що призвело до зміщення автомобілів на кілька метрів з фактичного місця зіткнення на острівець безпеки, де відбулось остаточне зупинення транспортних засобів.
Вказувала, що такий висновок обґрунтовується довжиною наявного гальмівного колісного сліду на дорозі, відображеного на фотознімку, характером та місцями ушкоджень транспортних засобів, положенням вивороту коліс транспортних засобів після зупинки.
У поясненнях ОСОБА_2 від 14 жовтня 2021 року зазначається, що він почав виконувати маневр повороту для з`їзду праворуч на вул. Йорданську у відповідності до дорожньої розмітки, а саме безпосередньо у місці, коли поруч із суцільною смугою, якою розділяється права смуга, якою він рухався, що призначена саме для руху усіх колісних транспортних засобів, та смугою, яка призначена для руху обмеженого кола учасників дорожнього руху, з`явилася переривчаста. Представником потерпілого у поясненнях послідовно та чітко викладено висновки про всі передумови, причини на обставини даної ДТП, проте штучне звуження суддею висновків та виривання з контексту доводів представника потерпілого свідчить про упередженість судді. Крім того, суддя обмежував її як представника учасника процесу у праві повноцінно викласти свої доводи та міркування під час судового засідання.
Зауважувала, що прийняття і оголошення резолютивної частини постанови відбулось без виходу судді до нарадчої кімнати.
Зазначала, що у постанові суддя прийшов до висновку, що поліцейський не взяв до уваги дійсні обставини справи, та фактично звинуватив потерпілого у спричиненні ДТП внаслідок порушення п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР, що по суті є втручанням у дискреційні повноваження правоохоронного органу, явним виходом суддею за межі розгляду адміністративного матеріалу та порушенням презумпції невинуватості особи та Бангалорських принципів поведінки судді.
При цьому суд не зазначив, які обставини, на його думку, свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та з яких підстав судом відхилені наявні докази винуватості даної особи. Суд не застосував під час вирішення справи норму матеріального права, яка мала бути застосована, а саме п. 10.1 ПДР, якої ОСОБА_1 не дотримався.
Згідно тексту постанови, суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи з підстав достатності доказів для встановлення ним обставин у справі, проте в ході судового розгляду це клопотання не розглядалось, думка інших учасників не з`ясовувалась. 
Вважала, що в даній справі необхідні спеціальні знання авто-технічного судового експерта, оскільки надання ОСОБА_1 суперечливих за змістом і одне одному пояснень не дає можливості об`єктивно встановити обставини даної справи, чим порушено принцип правової визначеності щодо процесуального порядку розгляду справи, тому відповідне клопотання не заявлено потерпілим та його представником в суді першої інстанції.
Вважала, що винуватість ОСОБА_1 доведена зібраними доказами та матеріалами справи з застосуванням загальноприйнятого стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
На підставі вищевикладеного просила скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року в справі № 756/16480/21 та прийняти нову постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Вислухавши пояснення представника потерпілого - адвоката Бондаренко Я.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого - адвоката Бондаренко Я.С. задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався вказаних вимог закону, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
 
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2021 року о 16 год. 00 хв. в м. Київ на Московському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля Mersedes-Benz д.н.з.   НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , за наслідками якої на місці події працівниками поліції стосовно водія ОСОБА_1 , був складений протокол ААД № 206552 від 14 жовтня 2021 року про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення ним п. 10.1 ПДР України, а саме вказано, що водій ОСОБА_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Mersedes-Benz д.н.з.   НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
 
Згідно наведеного в схемі місця події переліку пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, автомобіль VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження переднього бамперу, лівого крила, передніх лівих дверей, передньої лівої фари, а автомобіль Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 має пошкодження правої сторони автомобіля, правих дверей, правого порогу.
 
На місці пригоди водій автомобіля VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 надав пояснення щодо механізму виникнення пригоди, а саме що 14 жовтня 2021 року пересувався по пр.-ту С.Бендери в напрямку Петровки, вніс відомості в навігатор телефону, щоб потрапити за адресою Героїв Дніпра, 67. Побачивши, що на мост велика пробка, вирішив повернути та об?їхати. Коли він повертав, попереду нього рухався автомобіль Мерседес в другій смузі. ОСОБА_1 ще не встиг повернути, а він різко викрутив руль, не вмикаючи сигнал повороту, і ОСОБА_1 в нього в?їхав.
 
Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , надані до суду першої інстанції, згідно яких він рухався правою смугою руху, готуючись з?їхати з Московського проспекту на іншу вулицю, раптом водій автомобіля Мерседес здійснив різкий маневр перестроювання у його смугу, що і призвело до зіткнення.
В судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, і це відображено в постанові судді, що 14 жовтня 2021 року близько 16 год. 00 хв., керуючи вантажним автомобілем VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у крайній правій смузі руху по пр.-ту С.Бандери, 20-б, де перед з?їздом на вул. Йорданську автомобіль Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 різко повернув з лівої від нього смуги руху на вказану вулицю, опинившись на шляху його автомобіля, він загальмував, однак уникнути зіткнення не вдалось.
 
На місці пригоди водій автомобіля Mersedes-Benz д.н.з.   НОМЕР_2 ОСОБА_2 надав пояснення щодо механізму виникнення пригоди, а саме що 14 жовтня 2021 року рухався по правій крайній смузі, прилеглої до автобусної смуги, доїжджаючи до розривчасної розмітки, він увімкнув правий поворот, щоб здійснити з?їзд праворуч в бік вул. Йорданська. За ним через одну машину рухався автомобіль Фольксваген Крафтер н.з. НОМЕР_1 , тим часом, коли ОСОБА_2 повертав в бік вул. Йорданська, він здійснив наїзд на його авто, не пропустивши його на з?їзд вул. Йорданська.
Також до матеріалів справи долучена правова позиція (пояснення) представника потерпілого Бондаренко Я.С. в письмовому вигляді, згідно якої ОСОБА_2 рухався по пр. С.Бандери 20-б у напрямку від Північного мосту у правій смузі руху. Праворуч знаходилась смуга, призначена для руху громадського транспорту та таксі, при цьому ця смуга має чітку розмітку, зокрема вузьку суцільну смугу, перетинати яку заборонено. Надалі потерпілий, згідно свого маршруту, повинен був повернути праворуч на вул. Йорданську. Фактично перед перехрестям з вул. Йорданською, згідно дорожньої розмітки, вузька суцільна смуга руху починає поєднуватись з переривчатою. Саме з цього моменту в учасників дорожнього руху виникає можливість у відповідності з ПДР перестроїтись та повернути праворуч на вул. Йорданську. Потерпілий завчасно ввімкнув світовий сигнал правого повороту та, пропустивши автобус, що рухався смугою для громадського транспорту прямо по пр. С.Бандери, впевнившись у безпеці своїх дій та відсутності транспортних засобів у вказаній смузі для громадського транспорту, розпочав маневр та змістився для повороту праворуч. У цей момент у нього спрацювала активна система безпеки автомобіля, яка сигналізувала про наявність об`єкту у «мертвій зоні» та автоматично скерувала автомобіль ліворуч з метою уникнення зіткнення. Наступної миті у задню частину автомобіля потерпілого в?їхав автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , та який рухався смугою громадського транспорту прямо по пр.-ту С.Бандери без наміру повернути праворуч на вул. Йорданську. При цьому ОСОБА_1 не зреагував відповідним чином та не здійснив негайну зупинку свого транспортного засобу, у результаті чого фактично протягнув автомобіль потерпілого до тієї точки, що позначена на схемі ДТП як місце зіткнення. Сам водій повідомив потерпілому після ДТП, що відволікся на екран свого мобільного телефону, у результаті чого не помітив його автомобіль, скоріше за все, після проїзду автобусу ОСОБА_1 одномоментно з потерпілим почав зміщуватись у цю смугу, проте потерпілий здійснив свій маневр раніше та у відповідності до дорожньої розмітки та ПДР, а ОСОБА_1 перетнув суцільну смугу, що заборонено ПДР, і відволікшись на телефон, здійснив наїзд на вже перебуваючий у смузі автомобіль потерпілого, та протягнув його з місця зупинки з метою надання діям потерпілого неправомірного вигляду, а своїм - правомірного. З долучених ОСОБА_1 фотозображень місця ДТП вбачаються такі особливості розташування автомобілів на дорозі, що робить неспроможними доводи правопорушника про те, що він нібито мав намір повернути праворуч, та підтверджує пояснення потерпілого.
 
В судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 пояснив, і це відображено в постанові судді, що 14 жовтня 2021 року близько 16 год. 00 хв. в м. Києві по пр.-ту С.Бандери, 20-б, керуючи автомобілем Mersedes-Benz д.н.з.   НОМЕР_2 , мав намір перестроїтись та повернути праворуч на вул. Йорданська, ввімкнувши завчасно світловий сигнал повороту, при цьому пропустивши транспортні засоби, що рухалися в смузі для руху громадського транспорту. Завершити маневр повороту йому не вдалося, оскільки в цей момент у нього спрацювала активна система безпеки автомобіля, яка сигналізувала про наявність об`єкту в мертвій зоні та автоматично скерувала автомобіль ліворуч з метою уникнення зіткнення, але зіткнення не вдалось уникнути.
 
Протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 206552 від 14 жовтня 2021 року ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 10.1 ПДР.
 
Згідно п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що графічне зображення місця зіткнення транспортних засобів на схемі дорожньо-транспортної пригоди, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 206552 від 14 жовтня 2021 року, заперечується ОСОБА_2 , оскільки у дійсності місце зіткнення транспортних засобів відбулось раніше, а на схемі ДТП зображено розташування транспортних засобів після їхньої повної зупинки.
Відтак, апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що правоохоронними органами в межах їх повноважень всі обставини дорожньо-транспортної пригоди були з`ясовані безпосередньо на місці її настання.
Апеляційний суд також не погоджується з доводами заявника в апеляційній скарзі, що саме креслення у схемі ДТП покладене в основу оскаржуваної постанови, оскільки висновки в постанові суду першої інстанції з посиланням на схему ДТП як доказ фактично відсутні.
 
Разом із тим, до суду першої інстанції ОСОБА_1 надано фотознімки з місця пригоди, на яких відображено розташування транспортних засобів (частково на острівці безпеці і частково на проїзній частині) після скоєння ДТП, із яких вбачається, і це підтверджується адвокатом Бондаренко Я.С. в її апеляційній скарзі, що в той час як у автомобіля Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 колеса вивернуті ліворуч, у автомобіля VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 колеса вирівняні.
 
Наведені обставини, у сукупності з поясненнями обох водіїв, дають підставу для висновку, що зіткнення відбулось, коли водій автомобіля VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухався прямо по крайній правій смузі проїзної частини, а водій автомобіля Mersedes-Benz д.н.з.   НОМЕР_2 , рухаючись у сусідній від нього смузі ліворуч (друга смуга з правого боку проїзної частини), намагався виконати маневр повороту праворуч для з?їзду на вул. Йорданська.
 
Відповідно до п. 10.3, 10.4 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Відповідно до п. 17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.
 
На підставі вищевикладеного, дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, встановивши механізм дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що в момент зіткнення транспортних засобів водій автомобіля VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не змінював напрямок руху керованого ним транспортного засобу, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.
 
Натомість водій автомобіля Mersedes-Benz д.н.з.   НОМЕР_2 ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху (поворотом праворуч) не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, та не надав дорогу транспортному засобу VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку.
 
Так як в діях ОСОБА_1 не встановлено порушення інкримінованих йому протоколом вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками, що настали, то вірним є висновок судді про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи представника потерпілого про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок руху транспортного засобу під керуванням подія ОСОБА_1 по смузі для руху громадського транспорту, оскільки такі дії водія ОСОБА_1 не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із подією.
 
Враховуючи вищевикладене, не узгоджуються з вимогами п. 10,3 та 10.4 ПДР, які передбачають порядок дій потерпілого як другого учасника дорожньо-транспортної пригоди, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень п. 10.1 ПДР та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, про суперечливість пояснень ОСОБА_1 , в той час як з наявних в матеріалах справи фотознімків вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 проїхав місце, призначене для з`їзду праворуч, а отже він або мав намір продовжити рух прямо у забороненій для нього смузі, або ж вирішив в останній момент повернути праворуч, при цьому не виявив уважності, не врахував габаритні розміри свого транспортного засобу, в зв`язку з чим в`їхав в автомобіль потерпілого у той момент, коли останній фактично завершив свій маневр повороту та з`їзду у відповідності до дорожньої розмітки, а в момент зіткнення не впорався з керуванням та не забезпечив негайне зупинення свого транспортного засобу, що призвело до зміщення автомобілів на кілька метрів.
Під час розгляду справи апеляційним судом водій ОСОБА_1 підтвердив, що рухався прямо в смузі для маршрутних транспортних засобів.
Є неспроможними і такими, що не відповідають положенням п. 10.4 та 17.2 ПДР, доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 почав виконувати маневр повороту для з`їзду праворуч на вул. Йорданську у відповідності до дорожньої розмітки, а саме безпосередньо у місці, коли поруч з суцільною смугою (розмітка п. 1.1 п. 34.1 ПДР), якою розділяється права смуга, якою він рухався, що призначена саме для руху всіх колісних транспортних засобів, та смугою, яка призначена для руху обмеженого кола учасників дорожнього руху (громадського транспорту, карет ШМД тощо) з`явилась переривчата (розмітка 1.1 п. 34.1 ПДР).
 
Апеляційний суд враховує, що доводами апеляційної скарги не спростовується обставина, що ОСОБА_2 перед здійсненням маневру повороту праворуч з другої правої смуги рухи не перестроївся у крайню праву смугу руху і не дав дорогу попутному транспортному засобу VolkswagenCrafter д.н.з. НОМЕР_1 .
 
Враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було підстав для застосування п. 10.1 ПДР відносно ОСОБА_1 , тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд не застосував під час вирішення справи норму матеріального права, яка підлягала застосуванню, та не зазначив, з яких підстав ним відхилені наявні докази винуватості ОСОБА_1 , з огляду на невідповідні дії ОСОБА_1 та негативні наслідки від них, що відображені в адміністративному матеріалі.
 
Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги про вихід судом під час розгляду справи за межі розгляду адміністративного матеріалу, який складений лише щодо ОСОБА_1 , що, згідно доводів адвоката, є порушенням гарантованої Конституцією України презумпції невинуватості особи та Бангалорських принципів поведінки судді.
 
Апеляційний суд враховує, що в силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, що є неможливим без з`ясування, відповідно до вимог яких норм ПДР мав діяти інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, та чи відповідали його дії чим вимогам.
 
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що висновків про винуватість ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова суду першої інстанції не містить, та відхиляє вищезазначені доводи апеляційної скарги як необґрунтовані. 
 
Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що протокол в справі про адміністративне правопорушення ААД № 206522 складено уповноваженою особою та в межах строків, встановлених ст. 38 КУпАП, направлено адміністративний матеріал до суду, оскільки самі по собі ці обставини не є підставою для притягнення особи, відносно якої складено протокол, до адміністративної відповідальності у випадку фактичної відсутності складу інкримінованого особі адміністративного правопорушення.
 
Апеляційний суд враховує, що розгляд справи по суті, наслідком чого може бути зокрема закриття провадження в справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, що в даному випадку було зроблено судом першої інстанції, відноситься до дискреційних повноважень суду, а тому ухвалення постанови про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не свідчить про втручання у дискреційні повноваження правоохоронного органу, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та відхиляє доводи апеляційної скарги в зазначеній частині. 
 
Отже, з урахуванням сукупності наявних в матеріалах справи доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин даної справи та які свідчать про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху України, доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови вимогам до судового рішення, необґрунтованість, упередженість постанови, невідповідність висновків суду щодо обставини ДТП обставинам справи, що у сукупності призвело до порушення процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
 
Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
 
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
 
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).
 
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
 
Наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом не розглядалось клопотання ОСОБА_1 при відмові в задоволенні його клопотання про призначення автотехнічної експертизи з підстав достатності доказів для встановлення ним обставин у справі, думка сторін інших учасників процесу не з`ясовувалась, і що в даній справі необхідні спеціальні знання автотехнічного судового експерта, з огляду на те, що в письмових поясненнях представника захисника така думка була висловлена (потерпілий заперечував проти призначення експертизи, а. с. 26), і в подальшому під час розгляду справи в суді першої інстанції потерпілою особою ОСОБА_2 не заявлено від свого імені клопотання про призначення експертизи і до апеляційної скарги відповідного клопотання долучено не було.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що оскаржувана постанова не була вручена або направлена потерпілому протягом трьох днів, як це передбачено ст. 285 КУпАП, потерпілий не отримував судові повістки з викликом до суду та дізнався про судовий розгляд справи за власною ініціативою, а під час оформлення ДТП потерпілому не було роз`яснено поліцейським право запросити перекладача і схему ДТП він підписав, орієнтуючись лише на візуальне зображення без розуміння тексту до нього, апеляційний суд враховує, що наведені обставини не перешкодили потерпілому подати апеляційну скаргу в межах строку, встановленого ст. 294 КУпАП, і що процесуальні права потерпілого в повній мірі були поновлені під час апеляційного перегляду.
 
Так, ОСОБА_2 , користуючись своїми процесуальними правами, в особі представника - адвоката Бондаренко Я.С. подав апеляційну скаргу на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя апеляційний суд викликав його та представника Бондаренко Я.С. в судове засідання. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 користувався своїми процесуальним правами, зокрема, послугами представника, а тому потерпіла особа не позбавлена права на захист та доступ до правосуддя, 
 
Крім того, апеляційний суд враховує, що під час розгляду справи судом першої інстанції захист прав потерпілого ОСОБА_2 також здійснювався адвокатом.
 
Відтак зазначені в апеляційній скарзі обставини не є підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року.
 
Не підтверджуються будь-якими доказами та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що суд обмежував представника потерпілого у праві повноцінно викласти свої доводи та міркування під час судового засідання, про упередженість судді, який розглядав справу, з огляду на те, що заяв про відводи стороною потерпілого під час розгляду справи судом першої інстанції не подавалось.
 
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що оголошення резолютивної частини постанови відбулось без виходу судді до нарадчої кімнати, оскільки зазначені обставини не підтверджені доказами і оскільки потерпілим в апеляційній скарзі не обґрунтовано, як це призвело до неправильного вирішення справи.
Крім того, апеляційний суд враховує, що положеннями чинного КУпАП не регламентовано порядок відправлення правосуддя судом першої інстанції під час розгляду справ про адміністративні правопорушення в частині обов`язковості ухвалення постанов у нарадчій кімнаті.
 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з постановою суду першої інстанції, відтак висновків суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не спростовують і не можуть бути прийняті апеляційним судом.
 
З клопотанням представника потерпілого апеляційним судом було допитано як свідка ОСОБА_8 , який повідомив суду, що був свідком даної дорожньо-транспортної пригоди, вказував на обставини дорожньо-транспортної пригоди та зазначав, що місце зіткнення на схемі ДТП не відповідає фактичному зіткненню автомобілів, разом із тим дані показання не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п. 10.1 ПДР України.
З огляду на сукупність вищенаведених доказів, апеляційний суд вважає постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бондаренко Ярослави Сергіївни  залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.