Справа № 149/2380/21 
Провадження № 33/801/16/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:
Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Вирішено питання про стягнення судового збору.
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 12 серпня 2021 року о 12 год. 37 хв. в м. Хмільник по вул. 1-го Травня водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у поліклінічному відділенні КНП «Хмільницька ЦЛ», лікарем ОСОБА_2 - проба позитивна (марихуана). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року адвокат Поворознюк Б. М., від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи він звертав увагу суду першої інстанції на ті обставини, що матеріали справи не містять відомостей, що огляд на стан наркотичного сп`яніння пропонувалось пройти ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу і що він від проходження огляду відмовився чи висловив свою незгоду із його результатами, зразки біологічного середовища у медичному закладі відібрані лише в одну ємність, ця біологічна речовина після проведення швидкого тесту «Wondfo» не була опломбована перед камерою, тобто медичним закладом не було забезпечене цілісне пломбування ємності з метою належного зберігання біологічного середовища для подальшого проведення експертизи. На думку захисника, відсутність фіксації опломбування та не відібрання біологічної речовини у дві ємності є грубим порушенням порядку огляду водія на стан сп`яніння, що тягне за собою визнання такого огляду недійсним. Під час вирішення питання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи судом було встановлено, що відібраний 12.08.2021 у ОСОБА_1 біологічний зразок утилізований у зв`язку із закінченням терміну зберігання (90 діб). При цьому звертає увагу суду на ту обставину, що розгляд справи неодноразово відкладався із причин, які не залежали від ОСОБА_1 . Об`єктивна необхідність у призначенні вказаної експертизи виникла лише після надання свідком ґрунтовних пояснень щодо проведення огляду та щодо відсутності клінічних ознак перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. За наведених обставин вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а справа закриттю у зв`язку з відсутністю події і складку адміністративного правопорушення. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Поворознюк Б. М. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Поворознюка Б. М., зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Крім того, відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, у разі виявлення іншого, крім алкогольного, сп`яніння поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я та проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААВ № 024381 від 12 серпня 2021 року, 12 серпня 2021 року о 12 год. 37 хв. в м. Хмільник по вул. 1-го Травня водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у поліклінічному відділенні КНП «Хмільницька ЦЛ», лікарем ОСОБА_2 - проба позитивна (марихуана). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, з протоколу серії ААБ № 024381 від 12 серпня 2021 року, вбачається, за яких обставин було вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно висновку № 27, проведеного 12.08.2021 у КНП «Хмільницька ЦЛ» лікарем ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (марихуана). Вказане також підтверджується актом огляду від 12 серпня 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 , окрім результатів тесту, також були наявні клінічні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: «рухи виконує не точно», «наявне тремтіння повік та пальців рук».
Огляд ОСОБА_1 було проведено у КНП «Хмільницька ЦЛ» із дослідженням біологічного середовища (сечі) за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Висновок КНП «Хмільницька ЦЛ» № 27 від 12.08.2021 складений на відповідному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням печатки, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом наркотичного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності ОСОБА_1 суду не надав.
Апеляційний суд вважає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп`яніння, тому доводи ОСОБА_1 в ці частині є безпідставними. Зазначене підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Помилковими є твердження ОСОБА_1 про те, що зразки біологічного середовища у нього були відібрані лише в одну ємність, чим порушено порядок відібрання зразків для дослідження.
Згідно з пунктом 10 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Порядок збереження та транспортування ємностей визначений у пункті 11 Розділу ІІІ цієї Інструкції.
З дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що для отримання біологічних зразків для лабораторного дослідження водію було надано дві ємності, з яких він заповнив одну. Відеозаписом не зафіксовано пломбування ємності, проте зазначене не свідчить про порушення порядку належного зберігання біологічного середовища для подальшого проведення експертизи.
Судом встановлено, що на момент поданого клопотання про проведення судово-медичної токсикологічної експертизи зразки, які були відібрані 12.08.2021 утилізовані у зв`язку із закінченням терміну зберігання (90 діб) з дня відібрання біологічного матеріалу, що підтверджується листом КНП «Хмільницька ЦЛ» від 25.11.2021 за вих. № 01-11-11/1707 (а. с. 44).
Поряд з цим судом встановлено, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП надійшли до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 07.09.2021 й ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд його справи Хмільницьким міськрайонним судом судовою повісткою про виклик до суду. Захисник Поворознюк Б. М. ознайомився з матеріалами справи 20.09.2021, проте клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи подав 19.11.2021, у зв`язку з чим суд постановою від 26.11.2021 відмовив у задоволенні клопотання захисника через утилізацію зразків біологічного середовища.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням, оскільки був проведений без присутності двох свідків.
Згідно ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали відеозапису проведення огляду ОСОБА_1 долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 024381, досліджувалися судом першої інстанції, який надав доказу відповідну правову оцінку.
Отже, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку,
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).
Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 251, 268, 294 КпАП України, Суд,

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя апеляційного суду                                Ю. Б. Войтко