Ухвала
 
12 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 610/3075/20
провадження № 61-20805ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на дітей,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до                     ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на дітей.
 
В обґрунтування позову зазначала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2015 року. Під час шлюбу у них народилося двоє малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розлучення залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач на той час сплачував аліменти ще на одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним повноліття, якому на час її звернення до суду з позовом вже виповнилось 18 років, а тому є підстави для збільшення частки на утримання їх малолітніх дітей, оскільки матеріальний стан відповідача змінився. Крім того, їх син ОСОБА_6 часто хворіє, лікується у невролога та знаходиться під його наглядом, у зв`язку з чим вона змушена систематично купувати ліки.
 
Ураховуючи вищевикладене, просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року з відповідача на її користь на дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
 
Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 жовтня                 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
 
Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року на користь ОСОБА_2 на дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суди, задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходили з того, що розмір аліментів (1/3 частина) спрямований на забезпечення інтересів дітей, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.
 
20 грудня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Предметом позову у цій справі є зміна розміру аліментів на дітей, а тому справа є малозначною в силу положень процесуального закону та не підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                          v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Посилання заявника на постанову Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 486/506/17, де за подібних відносин зменшено розмір аліментів на дитину у зв`язку з доведеністю вимог про погіршення стану здоров`я позивача, не є підтвердженням відсутності єдності у правозастосовчій практиці у справах щодо зміни розміру аліментів на дітей, оскільки у наведеній справі встановлені інші фактичні обставини. 
 
Заявником у касаційній скарзі не сформульовано правову проблему, яка на думку заявника є фундаментальною і потребує вирішення Верховним Судом. 
Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції. 
 
Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та   має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній     скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній      справі.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює предмет позову у цій справі.
 
Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                          ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області                           від 20 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на дітей відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний