ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2022 р.       м.Львів                                        Справа №909/298/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                І.Б. Малех
суддів                                                                                                    В.М. Гриців
          О.В. Зварич 
секретар судового засідання                    Кришталь М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , б/н від 27.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3639/21, 01-05/3648/21 від 01.11.2021)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2021 року (суддя Максимів Т.В., повний текст рішення складено 06.10.2021, м. Івано-Франківськ) 
у справі №909/298/21
за позовом ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ
до відповідача Івано-Франківської обласної організації національної спілки художників України, м. Івано-Франківськ 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
           ОСОБА_2 , м. Івано-Франківськ
           ОСОБА_3 , м. Івано-Франківськ
           ОСОБА_4 , м. Івано-Франківськ
           ОСОБА_5 , м. Івано-Франківськ
ОСОБА_6 , м. Івано-Франківськ
ОСОБА_7 , м. Івано-Франківськ
ОСОБА_8 , м. Івано-Франківськ
ОСОБА_9 , м. Івано-Франківськ
ОСОБА_10 , м. Івано-Франківськ
про визнання недійсним та скасування рішення загальних (виборних) зборів

за участю представників учасників процесу:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: Повшик В.М. – керівник, Благодир С.М. – адвокат (ордер серія АТ №1017639 від 08.12.2021 в реживі відеоконференції easy con);
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2  – Бейлах О.Д. – в режимі відеоконференції в Господарському суді Івано-Франківської області;
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3  – Бринський Б.М. в режимі відеоконференції в Господарському суді Івано-Франківської області;
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 – не з`явився; 
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5  – Фатула Т.В. – адвокат (ордер №1007606 від 15.11.2021);
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6  – не з`явився; 
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7  – Повшик С.Я. в режимі відеоконференції в Господарському суді Івано-Франківської області;
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_8  – ОСОБА_8 в режимі відеоконференції в Господарському суді Івано-Франківської області;
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_9 - Фатула Т.В. - адвокат (ордер №1007606 від 15.11.2021);
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_10  – не з`явився;
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Івано-Франківської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України про визнання недійсним та скасування рішення загальних (виборних) зборів Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України від 28.12.2018 № 29.
Дана позовна заява мотивована тим, що 28.12.2018 на час прийняття відповідачем рішення загальних (виборних) зборів, яке оформлене протоколом №29, позивач, не був виключений зі складу Національної спілки художників України, в порядку, передбаченому статутом Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України, а тому приймаючи вказане рішення, відповідач, порушив його право обирати і бути обраним до керівних, виконавчих і контрольно-ревізійних органів організації. Позивач зазначив, що спірний протокол містить недостовірні дані, щодо результатів голосування на виборних зборах і не відповідає статуту Івано-Франківської обласної організації, а особи, які фактично не були обрані до складу правління, від імені правління, порушили його право на користування творчою майстернею.
Відповідач, проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позов, вказавши, що Івано-Франківська обласна організація Національної спілки художників України здійснює свою діяльність, відповідно до статуту Національної спілки художників України; 29.11.2018 Рада Національної спілки художників України прийняла рішення про виключення ОСОБА_1 із числа її членів, що підтверджується протоколом №6; на момент прийняття спірного рішення позивач не був членом організації; рішення ради є обов"язковими для виконання відповідачем. Зазначив, що на обліку в організації перебувало 68 членів, під час проведення зборів були присутні 55 членів, а тому збори є правомірними, усі прийняті рішення - легітимними. Кожен член спілки, який був присутнім на загальних зборах 28.12.2018 мав право, а не обов"язок голосувати за рішення, які винесені на розгляд. Також, відповідачем подано в суді першої інстанції заяву про застосування судом позовної давності вх.№6469/21 від 05.05.2021.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2021 року у справі №909/298/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Дане рішення мотивовано тим, що з системного аналізу законодавства та матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 мав право бути присутнім на загальних зборах ІФООНСХУ 28.12.2018, однак, внаслідок порушення положень статутів НСХУ та ІФООНСХУ, був позбавлений такого права, а тому в позивача було право на оскарження прийнятого ІФООНСХУ 28.12.2018 рішення №29, яким він в межах строку позовної давності не скористався, в зв`язку з чим в позові відмовлено. 

Позивач – ОСОБА_1 , не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що останнє прийнято, з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:
          Скаржник вказує, що судом не взято до уваги його пояснення, про те, що про зміни керівництва організації він дізнався з Єдиного реєстру юридичних, фізичних осіб –підприємців та громадських формувань, до якого 10.01.2019 були внесені відповідні зміни і лише тому передав печатку та справи ІФООНСХУ Повшику В.М., а про зміст оспорюваного протоколу дізнався під час судового розгляду цивільної справи №344/7145/19 04.11.2021, в підтвердження чого посилається на копію журналу судового засідання 
          Також, зазначає, що суд зробивши висновок, що відповідач мав дотримуватись статуту НСХУ та ІФООНСХУ та в силу обставин, які склались в організації в період з 29.11.2018 – 31.01.2019 їх не дотримався,  не дав належної оцінки тому, що його права, як члена організації, за захистом яких він звернувся, підтвердилось лише 02.07.2020, коли НСХУ видала підтверджуючий документ щодо його членства в організації.
          Невірним також скаржник вважає, висновок суду першої інстанції про застосування скороченого строку позовної давності до правовідносин, які виникли в цій справі, як на основну підставу відмови в позові. Судом не взято до уваги висновок, викладений в постанові Касаційного господарського суду від 18 березня 2020 у справі №904/868/19, де вказано: «що оскільки скорочений строк позовної давності, щодо вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, що встановлений п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України, який набув чинності 17.06.2018, відповідно до Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» застосовується лише до оскарження рішень товариства з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю і не застосовується до вимог про визнання недійсним рішення інших юридичних осіб, в тому числі рішень власників фермерського господарства, що є предметом у цій справі». Вказує, на те, що оскільки відповідач є добровільним об`єднанням професійних творчих працівників у сфері культури, які проводять творчу діяльність на професійній основі, результатом якої є створення або інтерпретація творів у сфері культури та мистецтв, що не заперечується і не має на меті отримання прибутку, а відтак вважає, що суд першої інстанції, в даній справі, помилково застосував норму ст. 258 ЦК України, яка не підлягає застосуванню до даних правовідносин і не застосував норму ст. 257 ЦК України. 
          Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити. 
          Відповідач – Івано-Франківська обласна організація національної спілки художників України у відзиві за вих. №17/11-21 від 15.11.2021 заперечив доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що відповідно до п.4.9 статуту НСХУ- правління (рада) НСХУ при вирішенні питання про виключення з членів спілки може врахувати рекомендації Центральної КРК Спілки та/або КРК територіальної організації спілки, та/або голови територіальної спілки, та/або секретаріату спілки. В даному випадку, підставою для прийняття рішення правлінням (радою) НСХУ про виключення позивача з НСХУ слугував акт центральної КРК від 19.08.2018, який спростовує твердження скаржника про те, що ФООНСХУ є єдиним органом який мав право ініціювати виключення позивача зі складу НСХУ. При цьому вказує, що дійсно ініціювалось питання про відміну рішення ради НСХУ, прийнятого 29.11.2018 , яке оформлене протоколом №6, щодо виключення ОСОБА_1 із членів НСХУ, однак даного не відбулось, оскільки голова НСХУ не звернувся до правління (ради) спілки, щодо прийняття рішення про відміну рішення від 29.11.2018. Відповідно до цього вказує, що позивач не є дійсним членом НСХУ і відповідно його права не могли бути порушені при прийнятті оспорюваного ним рішення ІФООНСХУ від 28.12.2018. Щодо легітимності прийнятого рішення то вказує, що за усі рішення, прийнятті 28.12.2018 загальними зборами ІФООНСХУ голосувало понад 28 членів (участь брало 55 членів спілки з яких 54 члени спілки мали право голову), тобто вони були легітимними , що свідчить про надуманість та необґрунтованість апеляційних вимог ОСОБА_1 . Крім цього, щодо строку позовної давності то вказує, що такий закінчився 29.12.2019, а тому вважає, що судом такий застосовано вірно, посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_1 28.12.2018 звертався із письмовим зверненням до виборних зборів ІФООНСХУ, які відбулися 28.12.2018, а відтак даний факт підтверджує те, що позивач достеменно знав про факт проведення 28.12.2018 оспорюваних ним зборів. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у відзиві за вих.. №17/11-21 від 15.11.2021 на апеляційну скаргу заперечили доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що підставою для прийняття рішення правління (радою) НСХУ про виключення позивача з НСХУ слугував акт центральної КРК від 19.09.2018, що свідчить про те, що позивач не є дійсним членом НСХУ і відповідно його права не могли бути порушенні при прийнятті оспорюваного ним рішення ІФООНСХУ від 28.12.2018. Щодо легітимності зборів то вказує, що під час проведення зборів 28.12.2018 були присутні 55 членів (2/3 від усіх членів спілки (68 чол.) становить 46 осіб), тобто збори були повноважними. Строк позовної давності для звернення ОСОБА_1 до господарського суду з даною позовною заявою закінчився 29.12.2019 , що свідчить про правомірне застосування судом першої інстанції п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України. Рішення місцевого господарського суду просять залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
Третя особа ОСОБА_6 , у відзиві на апеляційну скаргу за вих. №15/11-21 від 15.11.2021 заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на легітимність зборів проведених 28.12.2018, вказуючи що на зборах були присутні 55 членів організації (2/3 від усіх членів спілки (68 чол.). Зазначає, що в матеріалах справи міститься письмове звернення ОСОБА_1 , датоване 28.12.2018 за вх. № 89 адресоване до зборів ІФООНСХУ, які відбулися 28.12.2018 на якому міститься підпис ОСОБА_1 та витяг з журналу реєстрації документів ІФООНСХУ. Дане письмове звернення, на думку третьої особи, підтверджує той факт, що ОСОБА_1 28.12.2018 був присутнім на зборах ІФООНСХУ, на якому було прийнято рішення про обрання головою правління ІФООНСХУ – ОСОБА_11 . Щодо строку позовної давності, то третя особа вказує, що такий закінчився 29.12.2019, дане свідчить про правомірне застосування судом першої інстанції п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України. Щодо висновку, викладеного в постанові Касаційного господарського суду від 18 березня 2020 у справі №904/868/19, то вказує, що така не відповідає принципу верховенства права та порушує юридичну визначеність. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
26.01.2022, в канцелярію суду, через електронний суд, від представника скаржника поступили додаткові пояснення у справі, в яких останній вказує, що дійсно 28.12.2018 ОСОБА_1 подано загальним зборам заяву про те, що 29.11.2018 його позбавлено членства в НСХУ і що він подав позов до суду. При цьому вказує, також на те, що в цій заяві ОСОБА_1 повідомляє, що в нього знаходиться печатка ІФООНСХУ і просить провести збори із максимальним дотриманням статуту і вимог законодавства України. Згідно змісту даного звернення та протоколу виборних зборів ІФООНСХУ від 28.12.2018 не вбачається , що ОСОБА_1 був повідомлений про ці збори будь-якою особою; в реєстрі осіб, як брали участь у виборних зборах, який є додатком до протоколу №1 від 28.12.20189 відсутнє прізвище ОСОБА_1 , його підпис про реєстрацію, як учасника таких зборів, не зазначений він також, як присутній на них, і в протоколі виборних зборів ІФООНСХУ від 28.12.2018 №29. Відповідно до цього, вважає, що заява ОСОБА_1 подана загальним зборам ІФООНСХУ від 28.12.2018 не підтверджує той факт, що такий був присутній на цих зборах. Щодо недостовірності результатів голосування на виборних зборах ІФООНСХУ 28.12.2018, то вказує, що ні відповідач, ні треті особи, не надали жодних обґрунтованих пояснень, чому в оспорюваному протоколі виборних зборів від 28.12.2018 не зазначено кількість осіб які не голосували з кожного питання порядку денного, що мало бути зроблено обов`язково. Наголошує також на тому, що виходячи з норм статутів , виключно рада НСХУ має апеляційні повноваження з питань перегляду рішень правління територіальної організації (в даному випадку ІФООНСХУ) за заявами або апеляціями на рішення правління про виключення з НСХУ саме в порядку оскарження таких рішень, але не приймати рішення про виключення з членів цієї організації. Саме тому рішення ради НСХУ , прийняте на засіданні 29.11.2018 і оформлене протоколом №6 є юридично нікчемним і не має за собою ніяких правових наслідків, зокрема, щодо припинення членства ОСОБА_1 в НСХУ станом на 28.12.2018. Просить судове засідання призначено не 26.01.2022 провести без участі скаржника та його представника; прийняти постанову, якою рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 у справі №909/298/21 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.  

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Гриців В.М., Зварич О.В.) у справі №909/298/21 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2021 року у справі №909/298/21 та відкрито апеляційне провадження за такою. Витребувано матеріали справи №909/298/21 в Господарського суду Івано-Франківської області. 
           15.11.2021 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №909/298/21.
В подальшому, ухвалою суду від 16.11.2021 призначено розгляд справи в судове засідання на 08.12.2021. 
08.12.2021 за клопотання представника позивача розгляд справи відкладено в судове засідання на 19.01.2022 та застосовано розумні строки провадження у справі. 
Заслухавши, пояснення представників учасників процесу, в судовому засіданні 19.01.2022 оголошено перерву до 26.01.2022. 
В судовому засіданні 26.01.2022 учасники процесу підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі та відзивах на неї.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивами на неї та письмовими поясненнями позивача, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2021 року у справі №909/298/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
Обставини справи:
ОСОБА_1 , як член Національної спілки художників України вказує, що з 16.12.2013 він був головою правління Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України (далі - ІФООНСХУ).
29.11.2018 рада Національної спілки художників України (далі - НСХУ) прийняла рішення про виключення ОСОБА_1 з членів НСХУ, що підтверджується протоколом №6 (Т-1, а.с.62-63).
28.12.2018 ІФООНСХУ на загальних (виборних) зборах прийняла рішення про обрання голови правління ІФООНСХУ, складу правління ІФООНСХУ та складу контрольно-ревізійних органів організації, яке оформлене протоколом №29 (Т-1, а.с.65-69).
Відповідач та треті особи, як в суді першої, так і апеляційної інстанції вказують на те, що в день проведення зборів позивач звертався до присутніх на зборах членів ІФООНСХУ, з проханням провести збори, максимально дотримуючись статуту та вимог чинного законодавства України, що підтверджується листом вх.№89 від 28.12.2018, а тому знав про їх проведення та питання порядку денного.
14.01.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_11 підписали акт прийому – передачі справ, документів та майна, відповідно до якого позивач передав справи, документи, довірене майно, необхідне для виконання посадових обов"язків голови правління, у зв"язку із обранням нового голови ІФООНСХУ.
31.01.2019 Голова НСХУ Чепелик В.А. видав наказ №3, яким скасував рішення ради НСХУ, прийняте на засіданні 29.11.2018 (протокол №6), щодо виключення ОСОБА_1 із членів НСХУ (Т-1, а.с.90).
02.07.2020 Голова НСХУ Чепелик В.А. видав довідку №01-95-12, де вказав що ОСОБА_1 є дійсним членом НСХУ і його членство в ній, починаючи з дати вступу і до сьогодні (в тому числі в періоді з 29.11.2018 по 31.01.2019) не переривалося (Т-1, а.с.91).
Отже, відповідно до цього, ОСОБА_1 стверджує, що прийняте 28.12.2018 відповідачем рішення, яке оформлене протоколом № 29 без його участі є недійсним, оскільки порушує його право, як члена організації обирати та бути обраним, у зв"язку з чим звернувся в суд за захистом порушеного права, яке полягає у визнанні недійсним та скасуванні рішення загальних (виборних) зборів Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України від 28.12.2018 № 29.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.
Предметом спору є визнання недійсним та скасування рішення Загальних (виборних) зборів Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України від 28.12.2018 №29. 
Згідно із статями 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.
Статтею 36 Конституції України встановлено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об`єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Усі об`єднання громадян рівні перед законом.
Положеннями ст.1 Закону України "Про професійних творчих працівників та творчі спілки" встановлено, що творча спілка - добровільне об`єднання професійних творчих працівників відповідного фахового напряму в галузі культури та мистецтва, яке має фіксоване членство і діє на підставі статуту.
Творча спілка діє на підставі статуту, що приймається загальними зборами (з`їздом, конференцією). Статут творчої спілки не повинен суперечити законодавству України ( стаття 5 Закону).
Відповідно до ст.7 Закону України "Про професійних творчих працівників та творчі спілки", творчі спілки України можуть мати всеукраїнський та регіональний (місцевий) статус. До всеукраїнських творчих спілок належать спілки, діяльність яких поширюється на територію всієї України і які мають місцеві творчі осередки у більшості її областей. До регіональних (місцевих) творчих спілок належать спілки, діяльність яких поширюється на територію відповідної адміністративно-територіальної одиниці або регіону.
Національна спілка художників України (надалі НСХУ) всеукраїнська творча спілка, що є добровільним об`єднанням з фіксованим членством професійних творчих працівників та діє на всій території України.
Національна спілка художників України, відповідно до п. 1.1. свого статуту, є всеукраїнською творчою спілкою, що є добровільним об`єднанням з фіксованим членством професійних творчих працівників - художників і мистецтвознавців та діє на всій території України.
Отже, спілка складається з обласних, міських та регіональних організацій (територіальних осередків), які діють на основі власних статутів (положень), що не суперечать цьому статуту, та зареєстровані у встановленому законом порядку (п.1.2. статуту).
Івано-Франківська обласна організація Національної спілки художників України, згідно з п.1.1. свого статуту - це добровільне об`єднання професійних творчих працівників у сфері культури, які проводять творчу діяльність на професійній основі, результатом якої є створення або інтерпретація творів у сфері культури та мистецтва.
У відповідності до п. 1.4. статуту, ІФООНСХУ за своєю організаційно-правовою формою є недержавним, неполітичним, неприбутковим творчим територіальним об`єднанням і здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України "Про професійних творчих працівників та творчі спілки", статуту Національної спілки художників України та цього статуту, інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність творчих спілок.
Прийом у члени спілки (з наступним затвердженням Радою Національної спілки художників України проводиться правлінням організації (таємним голосуванням) на підставі заяви претендента, рекомендацій трьох членів спілки та виставки творів претендента, а для мистецтвознавців - на основі друкованих праць та затверджується правлінням ІФООНСХУ, відповідно з "Положенням про прийом до Спілки" (п.4.3. Статуту).
Відповідно до п.4.4. статуту члени спілки мають право, зокрема обирати і бути обраним до керівних, виконавчих і контрольно-ревізійних органів організації при наявності не менше чотирьох років перебування в організації, пропонувати зміни і доповнення до статуту; брати участь в усіх заходах організації, одержувати будь-яку інформацію про діяльність спілки і вносити пропозиції щодо роботи її структур.
Згідно з п.4.5 статуту члени спілки зобов"язані: дотримуватись вимог цього статуту та статуту НСХУ; виконувати рішення керівних органів організації; проявляти творчу активність, сприяти розвитку образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва області як невід`ємної складової частини мистецтва України, приймати участь у громадському житті організації; вчасно сплачувати членські внески та виконувати Положення про творчі майстерні; дотримуватися професійної і людської етики; виконувати рішення керівних органів спілки та її організації.
У п.4.6. статуту встановлена відповідальність за порушення статутних вимог: за систематичне порушення статутних вимог, плагіат, 3-х річну творчу бездіяльність без поважних причин член спілки може бути виключений зі спілки органами, яким надано право прийому до спілки при несплаті членських внесків більше як за рік член спілки вважається таким, що добровільно припинив своє членство в спілці, виключені зі спілки можуть знову подати заяву про вступ до неї на загальних засадах через два роки після виключення.
Органами управління організації є загальні збори, правління та голова правління (п.5.1. статуту).
Пунктом 5.1.2. Статуту Загальні збори є правомірними при наявності не менше 2/3 членів Організації. Рішення зборів вважається прийнятим, за яке проголосувало не менше 50 відсотків плюс один чоловік від числа присутніх на зборах.
Обирають голову правління таємним голосуванням строком на чотири роки та контрольно-ревізійну комісію. За поданням голови та загальними зборами таємним голосуванням затверджують склад правління, заслуховують та затверджують їх звіти, вирішують питання про дострокове відкликання членів правління, голови контрольно-ревізійної комісії. На посаду голови організації може бути обраний член спілки, який має досвід роботи в правлінні, або ревізійній комісії організації не менше чотирьох років (п.5.1.5. статуту).
Враховуючи наведене, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з системного аналізу положень Статуту НСХУ та ІФООНХСУ вбачається, що в даних статутах чітко прописаний порядок прийняття в члени; підстави та порядок виключення з членів спілки; порядок обрання голови правління та членів правління, яких відповідач мав дотримуватись та в силу обставин, які склалися в організації в період з 29.11.2018 - 31.01.2019 не дотримався.
Позивач, як в суді першої так і апеляційної інстанції стверджує, що про порушення свого права він довідався 04.11.2019, а про право обирати та бути обраним до органів управління відповідача, щодо захисту якого звернувся в суд лише 02.07.2020, коли отримав довідку НСХУ №01-95-12, на підставі якої звернувся до Державного реєстратора за наданням засвідченої копії протоколу загальних (виборних) зборів ІФООНСХУ від 28.12.2018 та реєстру осіб, які брали участь у цих зборах, при цьому посилається на п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, доповнених Законом №540-IX від 30.03.2020, що набрав чинності 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені ст.257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (карантин діє з 12.03.2020 до цього часу).
Відповідач, в суді першої інстанції подав заяву про застосування строку позовної давності (Т-1, а.с.117), в якій просить на підставі п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України застосувати у даному спорі позовну давність.
Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Однак, відповідно до положень ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.
Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом вказаної норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому, початок перебігу строку позовної давності для звернення до суду пов`язується як з об`єктивним моментом - наявністю порушення прав особи, так і з суб`єктивним, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Враховуючи матеріали та обставини справи, судова колегія апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції вірно зауважено, що порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх корпоративних прав, а тому твердження позивача про те, що він не знав про порушення свого права станом на 31.01.2019 (з моменту поновлення його членства у спілці) і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду правомірно визнано недостатнім.
Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Обставинами справи встановлено, що про проведення зборів позивач знав, що вбачається із заяви вх. №28.12.2018, про обрання голови правління та членів правління на цих зборах був обізнаний, що підтверджується актом приймання – передачі від 14.01.2019 і його права, як члена спілки офіційно поновлені 31.01.2019, що підтверджується наказом НСХУ від 31.01.2019 №3. 
Відповідно до цього, обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про те, що позивач не міг не знати про порушення своїх корпоративних прав НСХ , що відповідно стало наслідком порушення його права обирати і бути обраним на зборах ІФООНСХУ 28.12.2018, оскільки ним вчинялися дії щодо їх захисту. 
Отже, з врахуванням наведеного, місцевим господарським судом вірно встановлено, що право вимоги, щодо визнання недійсним рішення загальних зборів від 28.12.2018 оформлене протоколом №29 слід рахувати від дня видачі НСХУ наказу №3, тобто з 31.01.2019. 
Даний позов подано до суду 07.04.2021 з пропуском строку позовної давності на звернення з таким, оскільки такий в силу вимог закону закінчився 31.01.2020. 
Щодо довідки НСХУ від 02.07.2020, на яку посилається позивач то, суд першої інстанції вірно розцінив таку критично, з огляду на те, що такий доказ не є правовстановлюючим документом. 
Відповідно до цього, місцевим господарським судом вірно вказано, що позивач з моменту скасування рішення ради НСХУ від 29.11.2018 (протокол №6) - 31.01.2019 мав бути обізнаний про те, що він має всі права, як члена організації, відповідно мав право звертатись до організації для надання інформації, зокрема про надання копії спірного протоколу та оскаржувати його, а тому визначальним є саме момент, коли позивач міг довідатися про порушення свого права.
Як вбачається з обставин справи та пояснень учасників процесу, доказів звернення до організації про надання інформації, щодо прийняття рішення на зборах 28.12.2018 чи відмови відповідача у наданні такої інформації, позивачем не подано. 
Отже, з врахуванням наведеного, місцевим господарським судом вірно відмічено, що безпідставним є посилання позивача на п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, доповнених Законом №540-IX від 30.03.2020, що набрав чинності 02.04.2020.
Отже, матеріалами та обставинами справи в сукупності з аналізом вищевикладеного законодавства, вбачається, що позивач мав право бути обраним на загальних зборах ІФООНСХУ 28.12.2018, однак, внаслідок порушень положень Статутів НСХУ та ІФООНСХУ, був позбавлений такого права, відповідно до чого у позивача була наявне право на оскарження, прийнятого ІФООНСХУ 28.12.2018 рішення №29, яким він в межах строку позовної давності не скористався. 
Відповідно до цього, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення загальних (виборних) зборів Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України, яке оформлене протоколом виборних зборів Івано-Франківської обласної організації Національної спілки художників України від 28.12.2018 №29, на підставі якого 10.01.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань №11191070013002956, хоча і є обґрунтованими, проте не належать до задоволення, в зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Із приводу позиції заявленої скаржником у апеляційній скарзі, яка ґрунтується на висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі №904/868/19, що застосування п.8 ч.2 ст. 258 ЦК України можливе лише до товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, так як, відповідно зміни вносились до ЦК України, Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» , то судова колегія вказує на те, що така не відповідає принципу верховенства права та порушує юридичну визначеність. Жодні норми Конституції України, ЦК України, в тому числі Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не ставлять у будь-яку залежність застосування норм права до нормативно-правових актів, якими вносились такі зміни. 
Скаржником не спростовано мотивів, викладених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 року в справі №909/298/21, належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення від 22 вересня 2021 року у справі №909/298/21, з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Отже, рішення Господарського суд Івано-Франківської області від 22 вересня 2021 року у справі №909/298/21 належить залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -    
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 27.10.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/3639/21, 01-05/3648/21 від 01.11.2021) – залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2021 року у справі №909/298/21 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги – покласти на ОСОБА_1 .
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст. ст. 286 - 289 ГПК України. 
5.          Матеріали справи №909/298/21 повернути Господарському суду Івано-Франківської області. 

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2022.

Головуючий суддя                                                                      І.Б. Малех 

Суддя                                                                                          В.М. Гриців

Суддя                                                                                          О.В. Зварич