ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/6625/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021(суддя Дєєва М.В.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії 
в с т а н о в и В:
  У квітні 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому позивач просив визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року за відповідною посадою, з якої ОСОБА_1 був звільнений, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (основні, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії), з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 року № 1082—IX “Про Державний бюджет України на 2021 рік” на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14;  зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 року за відповідною посадою, з якої ОСОБА_1 був звільнений, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (основні, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії), з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 року №1082-ІХ “Про Державний бюджет України на 2021 рік” на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1. 12. 13 і 14 для перерахунку пенсії з 01.01.2021 року.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, підстав для застосування до спірних правовідносин, пов`язаних з визначенням грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, норми пункту 4 постанови №704 в попередній редакції станом до 24.02.2018 року, тобто, до внесення змін, затверджених постановою №103, немає.
Крім того, у вказаний період уряд не приймав змін до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Постанова №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» не визнавала п.4 Постанови №704 «Про грошове забеспечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не чинними. Постановою №103 були внесені зміни. Як пункт 4, так і сама Постанова №704 є чинною станом на сьогоднішній день.   
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”.
15.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виготовлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021 року з урахуванням з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (основні, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії), з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом № 7/11694/11 від 06.04.2021 року відмовлено у наданні довідки у зв`язку із тим, що на даний час Кабінетом Міністрів України не прийнято законодавчого акту, який надає право для перерахунку військових пенсій, відсутні правові підстави для підготовки довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка б включала всі види грошового забезпечення, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України №704, крім того, з Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області не надходили відповідні списки.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 24 Конституції України, гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
При цьому, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).
В силу ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Предметом даного спору є правомірність/протиправність відмові відповідача у перерахунку пенсії позивача з застосуванням показника мінімальна заробітна плата як розрахункової величини (чи застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб) у правовідносинах з позивачем при застосуванні пункту 4 постанови КМУ № 704  від 30.08.2017 року.
Слід зазначити, що 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу.
Постанова КМУ 30.08.2017 року №704  набрала чинності з 01.03.2018 року. 
Проте постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови КМУ № 704 викладено у новій редакції: 
“Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з      додатками 1,      12,      13      і      14”. 
Постанова КМУ №704 від 30.08.2017 року є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України відповідно до частини 4 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” встановив види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців. 
При цьому, згідно пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. 
Вказана норма закону є діючою, не скасована та не визнана неконституційною.
Отже підлягаю застосуванню.
Водночас, юридична сила Закону є вищою ніж підзаконного нормативно-правового акта.
Згідно постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, однак, мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. 
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 р. відповідно до Постанови КМУ №704.
Пунктом 2 Постанови КМУ №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 р. у таких розмірах: з 01 січня 2018 р. - 50 %; з 01 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 %; з 01 січня 2020 р. - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 (яке надбало законної сили з 05.03.2019 року) скасовано пункти 1, 2 Постанови КМУ №103. 
Водночас, пункти 1, 2 Постанови КМУ №103 не впливають на обставини, щодо застосування чи не застосування мінімальної заробітної плати (чи її частина) для розрахунків розмірів окладів.
При цьому доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для перерахунку його пенсії, такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата (згідно тексту приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ №704), не містять норм права та суперечать пункту 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII та пункту 4 постанови №704 від 30.08.2017 року, які такі норми права містять.
Так, згідно з Постановою КМУ №704 (в реакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, при цьому, мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків цих окладів не застосовується.
Відповідно до Примітки 1 Додатку 1 до вказаної Постанови КМУ, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Крім того, приміткою до Додатку 14 до зазначеної Постанови КМУ передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата 3723 грн.
Натомість, оскільки пункт 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 року №1774-VІІІ (набрав чинності 01.01.2017) установлює, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, то в правовідносинах щодо позивача не може застосовуватися мінімальна заробітна плата, оскільки вказана норма закону є діючою, не скасована та не визнана неконституційною. Отже підлягають застосуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243,250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

               ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1     -залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова