КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 753/13802/20
провадження №22-ц/824/14642/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Нежури В.А.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року /суддя  Мицик Ю.С./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2020 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 50 784,00 гривень, моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 гривень та 6 000,00 гривень - витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження, що разом становить - 73 784,00 гривні.
Рішенням  Дарницького районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 50784,00 грн., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відмовлено ОСОБА_3 у відшкодування витрат за послуги експерта у розмірі 6000,00 грн./а.с. 144-149/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що акт огляду від 15.05.2020 р. щодо встановлення причин залиття квартири та винних осіб складено за неповного з`ясування обставин, оскільки причину протікання трубопроводу виявити неможливо внаслідок покриття плиткою, без її демонтажу. Крім того, при проведенні огляду відповідач не був запрошений, огляд квартири АДРЕСА_1 , з якої нібито сталось залиття, не проводився. Крім того, пізніше, відповідачем демонтовано плитку у квартирі АДРЕСА_1 та виявлено, що протікання було локалізоване в міжповерховому відділі між 12 та 13 поверхами. Наголошував, що відсутність доказів наявності складу цивільного правопорушення виключає доведеність вини відповідача у залитті. Щодо висновків суду першої інстанції у визначенні розміру шкоди за висновком експерта №20211 від 07.07.2020 року, вказував, що відповідно до акту про залиття не зазначається та не зафіксовано пошкодження покриття підлоги, пошкодження дверних блоків, дерев`яних плінтусів, паркетного покриття. Експертом зроблені фотознімки елементів, фото 3,4,5, які не зафіксовані в акті про залиття. Таким чином, пункти кошторису на суму 11 794 грн не мають відношення  до пошкоджень, скликаних залиттям квартири. Крім того, не відповідають обставинам залиття і вартість обклеювання стін шпалерами площею 68, 3 кв.м. на суму 16 736 грн, оскільки сліди залиття в акті визначені площею 1, 5 кв.м., що повинно становити 6 616, 17 грн. Не надано позивачем і доказів на підтвердження моральної шкоди. Щодо витрат на правову допомогу, вказував, що стороною договору може бути адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, виходячи з положень ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». ПП «Сучасна Феміда» є приватним підприємством і не є формою здійснення адвокатської діяльності. При цьому ордер від 04.09.2020 р., долучений до справи, свідчить, що договір про надання правничої допомоги підписано з адвокатом Даниленко Т.І., що здійснює індивідуальну адвокатську діяльність за відомостями з ЄРАУ.
Представник ОСОБА_3 - Даниленко Т.І. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала, що а акті від 15.05.2020 р. встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_2 відбулось з квартири АДРЕСА_3 , та за результатами проведеного обстеження було виявлено, що при проведенні ремонтних робіт власником квартири АДРЕСА_1 були здійснені самовільні роботи з втручання у внутрішньо будинкову циркулярну систему гарячого водопостачання (стояк), що є порушенням державних будівельних норм України ДБН В.2.5-64.-2012 «внутрішній водопровід та каналізація» та причиною залиття квартири АДРЕСА_4 . Слюсарем-сантехніком огляд здійснено безпосередньо у квартирі відповідача. Жодних доказів на спростування позовних вимог у свою чергу відповідач не надав. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що будь-хто в цей день викликав фіксував залиття з інших приміщень. Будь-яких клопотань про проведення експертизи, в тому числі і для спростування вартості не заявлено. Жодних зауважень на акт чи письмових заяв з приводу не згоди, ініціювання питання повторного огляду жилих приміщень на предмет встановлення причини залиття, зі сторони відповідача не було, до житлової організації з цього приводу він не звертався. Щодо відшкодування моральної шкоди, вказувала, що за півтора року відповідач міг добровільно вирішити питання про відшкодування коштів позивачу, а тому враховуючи тривалість побутових незручностей, що спричинили душевні страждання позивача, порушення нормального ритму життя, вимушеного перебування у вологому непридатному для нормального проживання приміщення - своєї квартири, суд також прийшов до обґрунтованого висновку щодо стягнення з останнього моральної шкоди, що є мінімальною - 5000 грн. Щодо тверджень апелянта з приводу того, що наданий позивачем висновок експерта №20211 від 07.07.2020 року не є належним доказом, а сума матеріальної шкоди є значно завищеною, вказувала, що висновок складений спеціалістом - судовим експертом Лісніченко С.В., у відповідній галузі та містить посилання на нормативно правові акти та норми, згідно яких було проведене дослідження, доказів на спростування не надано. Твердження представника апелянта про те, що витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень, позивачем не доведені, а тому не підлягають задоволенню є також необґрунтованими, оскільки представником позивача надано суду докази надання ОСОБА_3 правничої допомоги, що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги б/н від 04.09.2020 року, укладеного з ПП «Сучасна Феміда», копією квитанції від 15.10.2020 року, копією акту приймання-передачі послуг від 15.10.2020 року. Факт надання правничої допомоги фахівцем, підтверджується завіреною копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідченням адвоката. Вказаний договір про надання правничої допомоги був підписаний з ПП «Сучасна Феміда», в особі директора Даниленко Т.І. та в договорі зазначено, що ПП «Сучасна Феміда» доручає адвокату Даниленко Т.І. надати правничу допомогу ОСОБА_3 .. Так як договір був підписаний з ПП «Сучасна Феміда», то відповідно оплата послуг була здійснена на рахунок підприємства. Адвокату Даниленко Т.І. доручено виконання послуг з представництва інтересів ОСОБА_3 , обумовлених договором.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині відмови у стягненні 11 794,00 грн. та відповідного розподілу витрат на правову допомогу, на підставі наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 29.11.2004 року, позивач є власником квартири АДРЕСА_4 .
Відповідно до інформаційної довідки № 062/14-12759 від 24.11.2020 Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_3 .
15.05.2020 року відбулося залиття квартири позивача з квартири, що належить відповідачеві та знаходиться поверхом вище.
Вказана обставина підтверджується копією акту  від 15.05.2020 року, затвердженого заступником директора ДП «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України» Пархоменко М.А. 
Причиною залиття в Акті вказано, що при проведенні ремонтних робіт власником квартири АДРЕСА_1 були здійснені самовільні роботи з втручання у внутрішньобудинкову циркуляційну систему гарячого водопостачання (стояк), що є порушенням державних будівельних норм України ДБН В.2.5-64: 2012 та причиною залиття квартири АДРЕСА_4 . Відповідно до вказаного Акту, в результаті огляду квартири позивача виявлені наступні пошкодження: 1) ванна кімната, площею 3,9 кв.м, облицьована по периметру на всю висоту керамічною плиткою: на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 0,5 кв.м.; 2) коридор, площею 27,0 кв.м: на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 2,0 кв.м.; на стінах спостерігаються сліди залиття площею близько 1,5 кв.м.; 3) кімната, площею 17,4 кв.м: на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 1,0 кв.м.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 1166 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Системний аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен, зокрема, довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність його вини у завданні шкоди, тобто вина заподіювача шкоди у деліктних зобов`язаннях презюмується.
Наданий позивачем Акт про залиття, який підписаний членами комісії, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дата його складення, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складенні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття та причину залиття, а відтак цей акт є належними і допустимими доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у заподіянні шкоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що Акт про залиття не містить конкретних причин залиття, спростовуються викладеним в акті - при проведенні ремонтних робіт власником квартири АДРЕСА_1 були здійснені самовільні роботи з втручання у внутрішньобудинкову циркуляційну систему гарячого водопостачання (стояк), що є порушенням державних будівельних норм України ДБН В.2.5-64: 2012 та причиною залиття квартири АДРЕСА_4 .
Доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача.
Викладені обставини в апеляційній скарзі щодо того, що причину протікання трубопроводу виявити неможливо внаслідок покриття плиткою, без її демонтажу, а після того як відповідачем демонтовано плитку у квартирі АДРЕСА_1 виявлено, що протікання було локалізоване в міжповерховому відділі між 12 та 13 поверхами, апеляційним судом також не приймаються до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів фіксації зазначених обставин, висновку експертизи.
Самовільне втручанням власником квартири АДРЕСА_1 у внутрішньобудинкову циркуляційну систему гарячого водопостачання (стояк), апелянтом не спростовано.
Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, та наявності вини відповідача у вказаному залитті, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди.
При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачу, суд першої інстанції правильно керувався положеннями статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі.
Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.
Згідно з висновком № 20211 від 07.07.2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Лісниченко С.В., вартість ремонтно-відновлювальних робіт для усунення пошкоджень, внаслідок залиття квартири позивача становить - 50 784,00 гривень.
Суд визнав вказаний висновок належним доказом, відповідачем доказів на спростування висновку експерта не надано, а тому, суд першої інстанції вважав доведеним факт заподіяння шкоди позивачу з вини відповідача на суму 50 784,00 гривень.
Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з розміром відшкодування, визначеним судом першої інстанції, оскільки він не у повній мірі відповідає тим, пошкодженням, які вказані у Акті про залиття.
Відповідно до Акту про залиття, на час комісійного обстеження квартири АДРЕСА_4 виявлені наступні пошкодження:
ванна - площею 3,9 кв.м облицьована по периметру на всю висоту керамічною плиткою:
-           на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 0,5 кв.м. матеріал - підвісна стеля (гіпсокартон) з водоемульсійним пофарбуванням;
коридор - площею 27,0 кв.м:
-           на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 2,0 кв.м. матеріал - водоемульсійне пофарбування;
-           на стінах спостерігаються сліди залиття площею близько 1,5 кв.м. матеріал - шпалери;
кімната- площею 17,4 кв.м:
- на стелі спостерігаються сліди залиття площею близько 1,0 кв.м. матеріал - водоемульсійне пофарбування. /а.с. 7/
Відповідно до висновку експерта, при візуально-інструментальному обстеженні квартири за адресою: АДРЕСА_5 встановлені наступні пошкодження, які виникли внаслідок залиття:
-           в приміщенні ванної кімнати 5 темно-брунатні плями на поверхні фарбування стелі; деформація дерев`яного дверного блоку;
-           в приміщенні коридору 1 темні плями на поверхні фарбування стелі; темні плями, відставання шпалер від основи на стінах; темні плями на поверхні дерев`яних плінтусів та паркетного покриття підлоги.
Водночас, жодних уточнень до Акту про залиття, або повторного огляду квартири, спеціалістами ДП «Управління житловими будинками «Управління справами Апарату Верховної Ради України», не вносилось та не проводилось.
Співставляючи пошкодження, за висновком експерта №20211 від 07.07.2020 року та актом про залиття, апеляційний суд вказує, що не зазначається та не зафіксовано пошкодження покриття підлоги, пошкодження дверних блоків, дерев`яних плінтусів, паркетного покриття. Експертом зроблені фотознімки елементів, фото 3,4,5, які не зафіксовані в акті про залиття. 
Таким чином, пункти кошторису: 2 - грошова сума (вартість): 102,00 грн; 3 - грошова сума (вартість): 434,00 грн; 7 - грошова сума (вартість): 4825,00 грн; 8 - грошова сума (вартість): 537,00 грн; 10 - грошова сума (вартість):754,00грн.; 11 - грошова сума (вартість): 802,00 грн.; 12 - грошова сума (вартість): 2492,00 грн.; 13 - грошова сума (вартість): 1848,00 грн.- всього на суму 11 794,00 грн. не зазначені в Акті від 15.05.2020 року а отже не підлягають стягненню.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вказує, що рішення суду підлягає зміні, а сума до стягнення становить 38 990 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що не відповідають обставинам залиття і вартість обклеювання стін шпалерами площею 68, 3 кв.м. на суму 16 736 грн, оскільки сліди залиття в акті визначені площею 1,5 кв.м., що повинно становити 6 616, 17 грн., апеляційним судом відхиляються з огляду на комплексність роботи і недоведеність апелянтом обставин, за яких можна провести такий ремонт лише на площі 1,5 кв.м.
В частині щодо відшкодування моральної шкоди, позивач просив стягнути з відповідача 5000 грн.
Суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. ст. 23, 1167 ЦК України про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Враховуючи факт залиття, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у його житті, що змусило позивача витрачати час на оформлення документів, звернення до суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди, апеляційним судом відхиляються, з урахуванням позиції суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, враховуючи також тривалість порушення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції також вірно керувався ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 04.09.2020 року, укладеного між позивачем та ПП «Сучасно Феміда», за надання юридичних послуг сплачено 12 000, 00 грн., які судом першої інстанції стягнуто з відповідача.
Водночас, з урахуванням того, що апеляційним судом основну вимогу щодо стягнення відшкодування задоволено частково, сума підлягає  зменшенню, пропорційно.
Позивачем заявлено до стягнення 50 784 грн та 5000 грн моральної шкоди, сума до стягнення становить 38 990 грн. та 5000 грн моральної шкоди, а отже вимоги задоволено на 78, 85%, що від 12 000 грн становить 9 462 грн.
Доводи апеляційної скарги, що того, що стороною договору може бути адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, виходячи з положень ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», апеляційним судом відхиляються з огляду на суб`єктивне трактування позивачем вимог законодавства.
Надання юридичної допомоги адвокатом підтверджуються належними доказами, а саме: копією договору про надання правничої допомоги від 04.09.2020 року, укладеного між позивачем та ПП «Сучасно Феміда» в особі директора Даниленко Т.І., копією квитанції про оплату юридичних послуг від 15.10.2020 року на суму 12 000, 00 грн., копією акту приймання передачі послуг від 15.10.2020 року та копіями свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідченням адвоката.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
неправильне застосування норм матеріального права.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.
З урахуванням відмови у стягненні 11 794,00 грн, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції становить 663 грн.
З загальної суми задоволено судом першої інстанції - 67 784 грн, апеляційним судом залишено без змін 53 452 грн, а отже, апеляційну скаргу задоволено на 20 %, а тому від сплачених 1261, 20 грн, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 252, 24 грн.
Керуючись ст.ст.  376, 381, 382 ЦПК України, суд,  - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року - задовольнити частково.  
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 /адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , рнокпп: НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , рнокпп: НОМЕР_2 / на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 38 990 /тридцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто/ грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 9 462 /дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві/ грн. та судовий збір у розмірі 663 /шістсот шістдесят три/ грн.
В іншій частині Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року - залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 252, 24 /двісті п`ятдесят дві гривні двадцять чотири копійки/ грн.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: