ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року	Львів	Справа № 500/6691/21 пров. № А/857/851/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Іщук Л.П.,
                                                                                             Обрізка І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Подлісна І.М.), ухвалене в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за правилами спрощеного позовного провадження 10 грудня 2021 року, повне судове рішення складено       13 грудня 2021 року, у справі №500/6691/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, просив: визнати протиправними дії щодо призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці без врахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1981 по 01.07.1985, що складає 1 рік 11 місяців 01 днів, період роботи стажистом народного судді Чортківського районного суду з 01.08.1985 по 15.06.1986, що складає 10 місяці 15 днів та період проходження строкової військової служби з 11.05.1978 по 23.05.1980, що складає          2 роки 13 днів та щодо призначення (перерахунку) з 16 вересня 2021 року щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 80 відсотків відповідно до довідки Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року №01-17/301/2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язати відповідача зарахувати спірний стаж до стажу роботи, що дає право на відставку та провести перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці з 16 вересня 2021 року з врахуванням спірного стажу.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Суд першої інстанції вказав, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується за умови роботи на посаді судді не менше 10 років половина строку навчання за денною формою/вищих юридичних навчальних закладах, період роботи в Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях - час перебування на посаді стажиста народного суді Чортківського районного народного суду та період проходження строкової військової служби. Суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суддівський стаж ОСОБА_1 становить 35 років 16 днів. Скаржник вказує, що посада стажиста народного судді Чортківського районного народного суду, яку позивач займав з 01.08.1985 по 15.06.1986 згідно законодавства (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) не передбачали пільг, які б прирівнювались до стажу на посаду судді. Скаржник зазначає, що на момент звільнення ОСОБА_1 із посади судді Тернопільського апеляційного суду статтею 137 Закону №1402-VIII чітко визначався перелік робіт на посадах, які зараховувались до стажу роботи на посаді судді та зазначає, що станом на день прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 09.09.2021 №1957/0/15-21 про відставку позивача і видачі 15.09.2021 наказу про відрахування із штату суду, законодавцем визначено вичерпний перелік робіт на посадах, які дають підстави для зарахування, до стажу роботи на посаді судді, який враховується для обрахунку необхідних 20 років для набуття права на подання заяви про відставку.   
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09 вересня 2021 року №1957/0/15-21 звільнений з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
На підставі цього рішення наказом Тернопільського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року № 192-к/тр ОСОБА_1 відрахований зі штату Тернопільського апеляційного суду з 15 вересня 2021 року.
16 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав у Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці, яка зареєстрована за № 7864. 
До вказаної заяви додано відповідні документи, серед яких розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 16 вересня 2021 року №01-17/303/2021, виданий Тернопільським апеляційним судом, та згідно з яким стаж ОСОБА_1 , який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 40 років 29 днів, із яких: служба в лавах Радянської армії у період з 11.05.1978 по 23.05.1980 - 2 роки 13 днів; студент Харківського юридичного інституту ім. Ф.Є.Дзержинського (з коєфіцієнтом 0,5) у період з 01.09.1981 по 01.07.1985 - 01 рік 11 місяців 01 день; стажист народного судді Чортківського районного народного суду у період з 01.08.1985 по 15.06.1986 - 10 місяців 15 днів; народний суддя Гусятинського районного народного суду у період з 16.06.1986 по 26.11.1998 -12 років 05 місяців 11 днів; суддя Тернопільського обласного суду у період з 27.11.1998 по 26.08.2001 - 2 роки 09 міс. 00 днів; суддя апеляційного суду Тернопільської області у період з 27.08.2001 по 01.10.2018 - 17 років 01 місяць 05 днів; суддя Тернопільського апеляційного суду у період з 02.10.2018 по 15.09.2021 - 02 роки 11 місяців 14 днів.
23.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення 191950002079 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та відповідно до даних витягу з ППВП призначено пенсію у розмірі 80 % заробітної плати працюючого судді, тривалість стажу 46 років 4 місяці 12 днів, страховий стаж (повний) – 28 років 10 місяців 12 днів. При обчисленні розміру довічного грошового утримання не враховано половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім.Ф.Є. Дзержинського (1 рік 11 місяців 01 днів); період роботи стажистом народного судді Чортківського районного суду (10 місяців 15днів) та період проходження строкової військової служби (2 роки 13 днів).
Вважаючи, що при обчисленні розміру стажу не враховані всі періоди, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 142 Закону №1402-VII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини 3 вказаної статті щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Статтею 137 Закону №1402-VII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Частиною 6 статті 69 Закону №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.
Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Аналогічні положення закріплювались статтею 135 «Стаж роботи судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI та пунктом 11 «Перехідних положень» вказаного Закону, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, згідно з яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до частини 4 статті 64 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI для цілей цієї статті вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта, здобута в Україні за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем роботи у галузі права - стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста.
Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ встановлювалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до частини 6 статті 44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.  
Також, відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби, а тому невключення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і не врахування відповідачем таких для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання є неправомірним.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 28.11.2019 у справі №342/119/17, від    20 квітня 2021 року у справі №344/5707/19, від 31 березня 2021 року у справі №204/2241/17 (2-а/204/128/17).
Щодо зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді періоду роботи стажистом народного судді Чортківського районного суду (10 місяців 15 днів), то суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до даних копії трудової книжки позивача 01.08.1985 ОСОБА_1 зарахований стажером народного судді в Чортківський районний народний суд, 16.06.1986 – у зв`язку з обранням народним суддею Гусятинського районного народного суду зарахований в штат Гусятинського районного народного суду.
Спільним листом Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 5 листопада 2018 року (5 листопада 2018 року №41783/0/9-18; №2664/0/2-18; №01-6757/18; №9рс-1112/18; №1-22433/18; №02/3878) «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» у зв`язку з численними зверненнями щодо зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, повідомлено, зокрема, що Закон Української РСР від 05.06.1981 № 2022-X «Про судоустрій Української РСР» (далі - Закон №2022-X) у період з 26.06.1981 до 01.12.1989 не встановлював жодних вимог щодо стажу роботи кандидатів у судді і народних засідателів при обранні на посаду вперше. Згідно зі статтею 55 Закону № 2022-X суддею і народним засідателем міг бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років. З огляду на зазначене, судді, якого було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2022-X на день їх призначення, стаж рахується з дня обрання на посаду судді.
Статтею 67 Закону УРСР «Про судоустрій» від 05.06.1981 №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) передбачалось, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.
Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період із 10.08.1987 по 26.08.1988 здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.
Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: Постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.
Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови №535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.
Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.
Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.
Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
Згідно з пунктом 4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Відповідно до роз`яснення територіального управління Державної судової адміністрації України, щодо категорії інших працівників , яким законом передбачені такі пільги, слід розуміти роботу працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу» і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.
Крім того, Головне управління державної служби України своїм листом від 28 жовтня 2005 року № 12/10188 роз`яснило, що період роботи на посаді стажиста народного суду може бути зарахований до стажу державної служби за умови, якщо ця посада відносилась до посад керівних працівників і спеціалістів і була передбачена штатним розписом апарату народного суду.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста народного судді Чортківського районного народного суду у період з 01.08.1985 по 15.06.1986.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від           22 травня 2008 року.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1981 року по 01.07.1985, що складає 1 рік 11 місяців 01 днів; періоду роботи стажистом народного судді Чортківського районного суду з 01.08.1985 року по 15.06.1986 року, що складає 10 місяців 15днів та періоду проходження строкової військової служби з 11.05.1978 року по 23.05.1980 року, що складає 2 роки 13 днів та щодо призначення (перерахунку) з        16 вересня 2021 року щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі                 80 відсотків, відповідно до довідки Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року №01-17/301/2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та що належним способом захисту є зобов`язання цей спірний стаж зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та провести перерахунок та виплату позивачу щомісячне грошове утримання судді у відставці з                16 вересня 2021 року з врахуванням спірного стажу.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності незарахування відповідачем до стажу роботи позивача, що дає судді право на відставку, спірних періодів, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі №500/6691/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко