Дата документу  Справа № 336/7729/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 336/7729/21                                        Головуючий в 1 інст. Карабак Л.Г.
Провадження №33/807/93/22                                                Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року                                                місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), його захисника-адвоката Усенка А.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2 за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Усенка А.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від14 грудня 2021 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно з постановою суду,10 вересня 2021 об 21:00 у м.Запоріжжі, на вул.Бочарова, біля буд.№3, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Daewoo Lanos д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат Усенко А.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що рішення у справі винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з грубим порушенням права на захист.
Вважає, що судом безпідставно не було досліджено підстав та часу зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 .
Факт незаконної зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 листопада 2021 року, яким скасовано постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.
Про порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_2 свідчить той факт, що судом першої інстанції не було враховано клопотання захисника від 13 грудня 2021 року про відкладення розгляду, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Також судом було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , який бажав надавати пояснення в присутності свого адвоката, чим було порушено його право на захист.
Крім того, апелянт посилається на порушення з боку працівників поліції в частині безперервності відеофіксації.
Захисник вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Усенка А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 проти викладених у протоколі обставин заперечував, пояснив, що він рухаючись по вул.Чарівній у м.Запоріжжя вночі 10 вересня 2021 року помітив патрульний автомобіль, припаркувався, до нього під`їхали працівники поліції, які вчиняли на нього тиск. Від проходження огляду за допомогою приладу контролю відмовився, бо не довіряє приладам та працівникам поліції, про обов`язок пройти огляд у закладі охорони здоров`я не знав.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 додатково пояснив, що коли приїхала поліція, він знаходився поряд з автомобілем, який стояв на парковці. Працівники поліції повідомили, що в його автомобілі не працює підсвітка номерів, та почали перевіряти його документи.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Усенко А.В. зазначив, що починаючи з моменту складення постанови працівниками поліції за неосвітлення номерного знаку, та закінчуючи складенням протоколу щодо ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП та відповідних дій суду під час розгляду справи, порушувались права ОСОБА_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за не освітлення номерного знаку. В ході судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, однак судом були порушені права ОСОБА_1 на захист та професійні права його захисника. Відеозаписом не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і, відповідно, був зупинений працівниками поліції. З відеозапису неможливо встановити, з ким саме працівники поліції вели розмову. Також вказаний відеозапис не містить даних щодо часу та місця події. Вважає, що працівниками поліції порушено вимоги щодо повної фіксації правопорушення. Факт відмови від проведення огляду був, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і, відповідно, у працівників поліції не було жодних підстав для складання протоколу.
Проте,з матеріалів справи убачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується:
відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №023474 від 10 квітня 2021 року, відповідно до якого 10 вересня 2021 об 21:00 у м.Запоріжжі, на вул.Бочарова, біля буд.№3, водій ОСОБА_2 керував автомобілем DaewooLanos д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України. ОСОБА_2 від надання пояснень відмовився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким, у ОСОБА_2 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, проте огляд ОСОБА_2 за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження такого огляду;
- направленням на огляд, складеним о 01 год. 01 хв. 10 вересня 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, та направлено на огляд до КНП «ОКЗ з НПД» ЗОР, однак огляд не проводився у зв`язку з відмовою;
- довідкою інспектора про те, що повторність за ст.130 КУпАП у ОСОБА_2 відсутня. Посвідчення водія НОМЕР_2 від 18 січня 2014 року, вилучено, знаходиться на збереженні в управлінні;
- відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння та не заперечував факт керування транспортним засобом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Васильєвої Л., в якому зафіксовано, що 10 вересня 2021 року під час патрулювання Шевченківського району у складі екіпажу 402 спільно із сержантом поліції Жиленко О.Ю., приблизно о 00 год. 30 хв. було зупинено ТЗ Daewoo Lanos д/н НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_2 (мешкає АДРЕСА_1 ), який керував ТЗ з неосвітленим номерним знаком, під час спілкування у водія ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спец. приладу алкотестер Drager 6810, а також в медичному закладі відмовився (велась відеофіксація бодікамерою АР00304). Від керування відсторонений, про повторність попереджений. На водія ОСОБА_2 складено постанову ЕАО 4751067 за ч.6 ст.121; складено протокол ч.1 ст.130. Вилучено ПВ ВВТ 765014, видано ТД ПК 028057.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення  ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам справи.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Твердження захисника вважає щодо відсутності в матеріалах справи доказів керування транспортним засобом ОСОБА_2 , є безпідставними та спростовуються, зокрема, відеозаписом події. Більш того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 фактично не заперечував проти наданих ним пояснень під час судового розгляду, в яких сам вказував на факт керування транспортним засобом.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Оскарження постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та скасування цієї постанови судом само по собі не свідчить про безпідставність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами апеляційної скарги і про те, що долучений до протоколу відеозапис є недопустимим доказом, з огляду на таке.
Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію»(ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
Сам  ОСОБА_2 не заперечує того факту, що події, що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.
В свою чергу відеозапис не є єдиним доказом вини  ОСОБА_2 . Вина останнього підтверджується перш за все письмовими доказами, з якими узгоджується відеозапис.
Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.
Порушень з боку поліцейських при оформленні вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів не вбачається. 
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
Стосовно доводів про порушення судом права на захист ОСОБА_2 під час судового розгляду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Дійсно, справу судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи через неявку його захисника. 
Разом з цим, всі доводи самого ОСОБА_2 , який брав участь у розгляді справи, судом першої інстанції перевірені та обґрунтовано відхилені. 
При апеляційному розгляді ОСОБА_2 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Підстав для закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (про що просить апелянт) не вбачається. 
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Усенка А.В. залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2021 року, стосовно  ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева