Київський апеляційний суд                                                                              

Провадження № 33/824/379/2022                                             Головуючий в суді першої інстанції: Перекупка Г.А.                                                                                                                                                                                                                                                           Доповідач: Гладій С.                                                                                       
Єдиний унікальний № 369/15619/21                                                                                                Доповідач: Гладій С.В.
Категорія: ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130  КУпАП
 
П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
        21 січня 2022 року	                                                    м. Київ	

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Комолова Д.О., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2021 року стосовно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
В С Т А Н О В И В:
 
            Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП,  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 10 жовтня 2021 року близько 17 годин 20 хвилин на автодорозі М-05 Київ-Одеса 17 км+500 м., керуючи транспортним засобом «Honda XL 600 V», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на перешкоду - дорожній знак, в результаті чого було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України.
Крім того, ОСОБА_2 , за досліджуваних обставин, в часі та місці, керував «Honda XL 600 V», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водіяпроводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу «Drager ARLM-0358», результат якого - 2,27‰.
 
Не погоджуючись рішенням суду, адвокат Комолов Д.О. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2021 року, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі  п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування апеляційних вимог щодо незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то адвокат зазначає, що в даному випадку відсутній об`єкт складу адміністративного правопорушення, оскільки          ОСОБА_1 своїми діями пошкодив лише свій транспортний засіб та не допустив пошкодження інших об`єктів, тобто не завдав матеріальної шкоди майну третім особам, державі, територіальній громаді тощо, з огляду на що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
            Щодо незгоди притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за     ч. 1 ст. 130 КУпАП, то як зазначає адвокат в апеляційній скарзі, тільки після настання дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 дозволив собі випити спиртне, знімаючи таким чином психологічну напругу, разом з цим співробітники патрульної поліції, не з`ясувавши дійсні обставини справи, склали протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
З огляду на викладене, адвокат вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Комолова Д.О. на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2021 року, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеозапис досліджуваних подій, слід прийти до наступного висновку.
 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 суддею місцевого суду, всупереч твердженням апелянта, дотримані.
 
Як убачається з матеріалів справи та змісту судового рішення, суддя місцевого суду, розглядаючи вказану справу, вислухав пояснення ОСОБА_1 та правову позицію захисника, дослідив письмові докази по справі, проаналізував у постанові всі досліджені докази та надав їм об`єктивну оцінку, в тому числі і на спростування заперечень щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
 
Висновок судді про наявність правових підстав для притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124 та     ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вмотивованим, оскільки ґрунтується на належних та допустимих доказах.
 
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи тверезим, і тільки після настання ДТП вжив алкогольні напої, перевірялися суддею місцевого суду та обґрунтовано визнані безпідставними.
 
На користь такого висновку свідчать:
-Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10 жовтня 2021 року, підписаний ОСОБА_1 (справа № 369/15638/21,        а.с. 5);
-роздруківка з спеціального приладу «Drager ARLM-0358» від 10 жовтня 2021 року, результат якого засвідчив вміст 2,27‰ в крові особи (справа №  369/15638/21, а.с. 4);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 жовтня 2021 року (справа №  369/15638/21,     а.с. 3);
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292203 від 10 жовтня 2021 року, що підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та застережень                         (№  369/15638/21, а.с. 1). Крім того, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в протоколі, засвідчили свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що узгоджується з поясненнями останніх від 10 жовтня 2021 року (справа №  369/15638/21, а.с. 6,7);
-відеозапис досліджуваних подій, яким не встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як і не вбачається того, що останній пояснював працівникам поліції про вживання спиртних напоїв після настання ДТП             (справа № 369/15638/21, а.с. 12).
 
Враховуючи наведене, підстав вважати, що суддя місцевого суду допустив неповноту судового розгляду - немає.
 
Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то вони також є непереконливими з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
 
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, з послідуючи змінами.
 
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
 
У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини ( рішення у справі           «О' Галлоран та Франціc проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Так, пунктом 2.3 ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
 
Пунктом 12.1 цим Правил визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
 
Таким чином, вказаними пунктами Правил передбачено беззаперечний обов`язок водіїв транспортних засобів стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, також під час руху обирати в установлених межах безпечну швидкість руху, з урахуванням дорожньої обстановки.
 
Висновок суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у порушенні п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на оцінці доказів по справі. 
 
Зокрема, підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292204 від 10 жовтня 2021 року (справа № 369/15619/21, а.с. 1), складеному уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП (справа                         № 369/15619/21, а.с. 1), схеми ДТП, в якій, окрім іншого, зафіксована ділянка дороги, де сталася пригода, місце зіткнення транспортного засобу та його кінцеве положення після зіткнення з дорожнім знаком, механічні пошкодження мотоцикла (справа № 369/15619/21, а.с. 3); акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10 жовтня 2021 року, на якому зафіксовано пошкодження дорожнього знаку 1.4.1. (справа № 369/15619/21, а.с. 4, зв.); рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону ПП в місті Біла Церква УПП у Київській області ДПП  Волошина В.В. (справа № 369/15619/21, а.с. 11).
 
Указані докази у взаємозв`язку між собою переконливо доводять, що внаслідок  невиконання водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, відбулось наїзд транспортним засобом на перешкоду, в результаті чого завдано механічних пошкоджень як мотоциклу та, одночасно, завдано матеріальних збитків у виді пошкодження попереджувального дорожнього знаку 1.4.1 ПДР, яким регульовано напрямок об`їзду центра перехрестя з круговим рухом.
 
Враховуючи викладене, слід прийти висновку, що суддя місцевого суду, вирішуючи справу стосовно ОСОБА_1 , повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 279, 280, 283 КУпАП,  з достатністю встановив фактичні обставини провадження та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
 
Стягнення на  ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 цього Кодексу.  
 
З огляду на викладене, в сукупності, слід прийти до висновку, що підстав для скасування постанови суду і закриття провадження за відсутності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі - не має, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, не встановлено.
 
            На підставі викладеного, апеляційна скарга захисника Комолова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП,  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Комолова Дмитра Олеговича - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                       С.В.Гладій