У х в а л а  
 
21 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 584/281/21
провадження № 61-21081ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                            Стрільчука В. А.,
розглянув касаційну скаргу сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» на рішення Путивльського районного суду Сумської області                                від 23 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про розірвання договору оренди землі,
В с т а н о в и в:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Путивльського районного суду Сумської області  із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 1,6511 га, кадастровий номер 5923886300:05:001:0505, що знаходbться на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 08 січня 2008 року передана сільськогосподарському споживчому кооперативу «Ярославна»                                               (далі - ССК «Ярославна») на 20 років зі сплатою 225,68 грн на рік. Оскільки відповідач не виконував передбачені договором зобов`язання по сплаті орендної плати за період з 2017 року по 2020 рік, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі, укладений 08 січня 2008 року між ОСОБА_1 та                           ССК «Ярославна».
Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 23 вересня                       2021 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі, укладений 08 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна» та зареєстрований 14 січня 2008 року відділом Держкомзему Путивльського району у державному реєстрі земель за № 040863300359. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Путивльського районного суду Сумської області                                      від 08 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнено з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 3 500,00 грн витрат на правничу допомогу.
Постановою  Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року апеляційні скарги ССК «Ярославна» залишено без задоволення, а рішення Путивльського районного суду Сумської області від 23 вересня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 08 жовтня 2021 року залишено без змін.
21 грудня 2021 року ССК «Ярославна» надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 23 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Путивльського районного суду Сумської області від 23 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Дослідивши касаційну скаргу ССК «Ярославна», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про  розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2 270 грн.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є розірвання договору оренди землі, орендна плата за яким складала 225,68 грн на рік, тому ціна позову в даній справі становить 677,04 грн (225,68 * 3), яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Разом із цим, у касаційній скарзі заявник посилається на обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Також ССК «Ярославна» посилається на те, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано відмовлено у задоволенні його клопотання про виклик свідків. 
Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Посилання заявника не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах заявником не наведено і доказів на їх підтвердження не надано.
Крім того, посилання заявника на відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинахє підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, але не є доводом, який в розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.
 
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що розгляд касаційної скарги   ССК «Ярославна» забезпечить єдність судової практики і є пріоритетним у порівнянні з малозначним характером справи.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням указаного, оскільки ССК «Ярославна» подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 23 вересня 2021 року, додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про розірвання договору оренди землі.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                С. О. Карпенко
 
                                                                                                                В. А. Стрільчук