П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/14631/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
13 квітня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року  у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2021 року Приватне акціонерне товариство по технічній експлуатації і сервісу молочного обладнання "Тесмо-М" (далі ПрАТ "Тесмо-М") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Хмельницькій області (далі ГУ ДПС в Хмельницькій області, Управління), в якому просило  визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.07.2021 №7108-2201-0701 та від 06.07.2021 №007124012.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позов задоволено:
-визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.07.2021 №7108-2201-0701, від 06.07.2021 №007124012.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
21.03.2022 від позивача  через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі направлень, виданих ГУ ДПС у Хмельницькій області, посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ "Тесмо-М" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2020, іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 31.12.2020.
За результатами перевірки складено Акт від 31.05.2021 №2881/22-01-07-01/14152653, яким встановлено порушення:
-підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 139.2.2 пункту 139.2 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого ПрАТ "Тесмо-М" занизило податок на прибуток на загальну суму 682577,00 грн.;
-підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, пунктів 3.2-3.6, 3.8 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, в результаті чого позивачем поданий розрахунок за формою 1ДФ за 1 квартал 2019 року з помилками та з недостовірними даними, які призвели до зменшення податкових зобов`язань платника податку.
В подальшому, на підставі Акту від 31.05.2021 №2881/22-01-07-01/14152653 ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.07.2021:
№7108/2201-0701, яким відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 пункту 58, пункту 123.1 статті 123 ПК України збільшило ПрАТ "Тесмо-М" суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 752815,00 грн., в тому числі 682577,00 грн. за податковим зобов`язанням та 68258,00 грн. за штрафними санкціями;
-№0071240712, яким відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 119.1 статті 119 Податкового кодексу України застосувало до ПрАТ "Тесмо-М" 1020,00 грн. штрафних санкцій.
Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДПС України.
За результатами розгляду скарги, контролюючим органом винесено рішення від 27.09.2021 №21897/6/99-00-06-01-01-06, яким податкові повідомлення-рішення від 06.07.2021 №7108-2201-0701 та №007124012  залишено без змін, а скаргу-без задоволення.
Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).
Статтею 16 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом та законами з питань митної справи.
Грошове зобов`язання платника податків-сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Податкове зобов`язання-сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Пунктом 14.1.54 статті 14 ПК України встановлено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;
б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;
в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;
г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;
ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників -резидентів за межами України;
д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);
є) спадщини, подарунків, виграшів, призів;
є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;
ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
За визначенням, що міститься у пункті 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
З матеріалів справи з`ясовано, що відповідно до договору банківського рахунку від 29.07.2013 №6511-ЮР  позивачем  відкрито поточні рахунки в АТ "Златобанк".
За змістом постанови Правління НБУ від 12.05.2015 №310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 13.05.2015 №99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочата процедура ліквідації АТ "Златобанк" з 14.05.2015.
В подальшому, ПрАТ "Тесмо-М" заявлено до АТ "Златобанк" вимоги кредитора в розмірі коштів на поточних рахунках, а саме 1458040,91 грн., 94663,93 доларів США, 16268,07 євро, 34,89 рос.руб. та корпоративних рахунках 3074,70 грн.
19.01.2019 АТ "Златобанк" надало ПрАТ "Тесмо-М" відповідь про включення товариства до реєстру акцентованих вимог кредиторів з віднесенням до сьомої черги погашення вказаних вимог та з визначенням гривневого еквіваленту вимог в розмірі 3798519,27 грн.
31.12.2019 ПрАТ "Тесмо-М" списало з балансу дебіторської заборгованості 3792093,00 грн. залишок коштів на поточних рахунках, відкритих в АТ "Златобанк" та визнало вказану дебіторську заборгованість відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійною.
В свою чергу, на переконання відповідача, дебіторська заборгованість позивача в сумі 3792093,00 грн. не є безнадійною в розумінні статті 14 ПК України.
Так, за визначенням наведеним у підпункті 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість-заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.
Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України закріплено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 261 ЦК України унормовано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права, або особу, яка його порушила.
Разом з тим, статтею 264 ЦК України визначено випадки, в яких перебіг позовної давності переривається.
Зокрема, у ч.1 вказаної статті зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 
При цьому, згідно ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. 
19.01.2016 АТ "Златобанк" включив ПрАТ "Тесмо-М" до реєстру акцентованих кредиторів, тим самим визнав свій борг перед товариством. У зв`язку з цим відповідно до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України для позивача відбулось переривання перебігу позовної давності.
Тобто, з 19.01.2016 для ПрАТ "Тесмо-М" розпочався новий строк позовної давності для заявлення вимог про стягнення дебіторської заборгованості.
В свою чергу, враховуючи неможливість стягнення дебіторської заборгованості в розмірі 3792092,92 грн. з АТ "Златобанк", відносно якого триває процедура ліквідації, закінчення строків її позовної давності, ПрАТ "Тесмо-М" 31.12.2019 прийняло рішення про списання вказаної заборгованості як безнадійної (протокол засідання інвентаризаційної комісії від 31.12.2019).
Таким чином, колегія  суддів погоджується з позицією суду першої інстанції,  в тій частині, що дебіторська заборгованість ПрАТ "Тесмо-М" в розмірі 3792092,92 грн. є такою, що відповідає вимогам безнадійної (щодо якої минув строк позовної давності). Тому позивач мав правові підстави для формування різниці, яка зменшує фінансовий результат, який в свою чергу підлягає оподаткування податком на прибуток.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2019 року у справі №820/5386/16 та від 22 травня 2018 року у справі №825/1468/17.
Поряд з цим, доводи відповідача в тій частині, що дебіторська заборгованість ПрАТ "Тесмо-М" в розмірі 3792092,92 грн. є сумнівною, а не безнадійною, оскільки станом на день підписання акта перевірки АТ "Златобанк" не ліквідоване, проводяться торги (аукціони) з продажу майна АТ "Златобанк", ПрАТ "Тесмо-М" не вживало будь-яких заходів зі стягнення заборгованості з АТ "Златобанк" після переривання строку позовної давності, обгрунтовано не прийнято до уваги судом першої інстанції, оскільки вказані обставини не спростовують факт спливу строку позовної давності для звернення ПрАТ "Тесмо-М" з вимогами про стягнення заборгованості з АТ "Златобанк".
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не наведено доказів на підтвердження правомірності податкового повідомлення-рішення від 06.07.2021 №7108/2201-0701.
Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 06.07.2021 №007124012, колегія суддів виходить із такого.
Як вбачається зі змісту Акта від  31.05.2021 №2881/22-01-07-01/14152653, перевіркою встановлено, що позивачем в порушення пунктів 3.2-3.6, 3.8 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, та абзацу "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України, подано з помилками податковий розрахунок за формою 1ДФ за 1 квартал 2020 року, а саме в податковому розрахунку по 1 працівнику при виплаті доходу за ознакою (101) вказана ознака пільги "1", яка фактично не застосована в зв`язку з розміром доходу, та працівники до доходу яких застосовано податкову соціальну пільгу в одному з місяців кварталу, відображені однією строчкою, при цьому відповідно порядку заповнення податкового розрахунку за формою 1ДФ наявність різних пільг у кожному з трьох місяців кварталу відображається кількома рядками. В 1 кварталі 2019 року надану працівнику матеріальну допомогу в зв`язку з сімейними обставинами помилково відображено за ознакою доходу 146.
Недостовірні відомості, на думку контролюючого органу, призвели до зменшення податкових зобов`язань платника податку ПрАТ "Тесмо-М".
Поряд з цим, як вірно звернуто увагу судом першої інстанції, під час заповнення графи 8 розділу І форми № 1ДФ слід враховувати, яка ознака пільги відповідає нарахованому доходу, кілька рядків з однією ознакою доходу може бути, тільки якщо у фізичної особи є кілька ознак пільг для такої ознаки доходу, тобто коли йдеться про наявність різних пільг у кожному з трьох місяців кварталу (пункт 3.8 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4). Якщо в одному з місяців кварталу працівник не мав права на отримання податкової соціальної пільги, тому в формі № 1ДФ заповнюють лише один рядок, у якому зазначають відповідну ознаку пільги (підкатегорія 103.25 системи "ЗІР").
Виходячи з цього, декількома стрічками потрібно виділяти різні податкові соціальні пільги, які були надані працівнику. Однак працівникам товариства була надана виключно податкова соціальна пільга з ознакою "1" (загальна податкова соціальна пільга). У зв`язку з цим, помилки в податковому розрахунку за формою 1ДФ за 1 квартал 2019 року відсутні.
Між тим, як з`ясовано із матеріалів справи, в 2 кварталі 2019 року позивачем надана допомога працівникові на поховання померлого родича в розмірі 2000,00 грн., вказана з ознакою доходу 146 (допомога на поховання), а не 169 (благодійна допомога, в т.ч гуманітарна допомога).
Однак, враховуючи те, що виплата доходу за ознакою доходу 146 не призводить до зменшення податкових зобов`язань платника податку, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 06.07.2021 №007124012.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Сторчак В. Ю.