ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 р. 	Справа № 520/19982/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2021, суддя Мороко А.С.,  61022, м. Харків, майдан Свободи, 6,  по справі № 520/19982/21
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича      третя особа            Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" 
          про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправними і скасувати постанови приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 14.09.2020 про відкриття виконавчого провадження та від 06.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 63016121.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірні постанови є протиправними,  оскільки відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Також, згідно частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Таким чином, за вказаних обставин, відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи, місце реєстрації якої є м. Харків.  
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 адміністртивний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження № 63016121 від 14.09.2020.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Клименка Романа Васильовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 63016121 від 06.10.2021.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича    (місцезнаходження: вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094), судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на відсутність у приватного виконавця імперативного обов`язку перевіряти відомості щодо місця перебування боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, та відсутність підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем його виконання. Зазначає, що виконавче провадження № 63016121 було відкрито на підставі даних виконавчого документу, а також інформації, наведеної стягувачем у заяві, зокрема, щодо місця фактичного проживання боржника в межах виконавчого округу м. Києва, а отже дії відповідача, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі м. Києва, з відкриття виконавчого провадження не суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема, Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 21 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. складено виконавчий напис № 13032 про звернення стягнення  з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка є боржником за кредитним договором 2003200 від 14.03.2020, укладеним з ТОВ "МІЛОАН", загальна сума, що підлягає стягненню - 24150,00 грн.
11.09.2020 ТОВ "МІЛОАН" звернулось із заявою до  приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити за місцем  проживання (перебування боржника) виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису. При цьому, у вказаній заяві стягував зазначив адресу місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , та  адресу місце проживання: АДРЕСА_2 .
На підставі виконавчого напису № 13032  від 21.07.2020 та заяви про примусове виконання рішення від 11.09.2020, 14.09.2020 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович склав постанову про відкриття виконавчого провадження № 63016121, постанову про стягнення з боржника основної винагороди по ВП № 63016121 в сумі 2415,00 грн, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження  по ВП № 63016121, якою визначено для боржника мінімальні витрати в розмірі 400,00 грн.
06.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович склав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника по ВП № 63016121, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із постановами відповідача  про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення з боржника на заробітну плату, що винесені у виконавчому провадженні ВП № 6301612,   позивач  звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що під час здійснення виконавчого провадження, приватним виконавцем вчинялися будь-які дії стосовно з`ясування місця проживання, перебування відповідача або знаходження його майна. Отже, відповідачем не дотримано вимоги ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження його майна, а в іншому виконавчому окрузі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього                Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Частинами першою, другою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім винятків, установлених цією частиною.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону № 1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.
Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Частиною першою статті 28 Закону № 1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Статтею 3 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1403-VIII) визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
За змістом частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1403-VIII державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Статтею 16 Закону № 1403-VIII визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частин першої, другої і шостої статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович  здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Так, у виконавчому написі № 13032 від 20.07.2020 та в заяві про примусове виконання рішення зазначено адресу місця реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , та  адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .
Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. прийнято постанову від 14.09.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63016121.
Крім того, в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем була винесена постанова від 06.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника.
Поряд з цим, згідно копії паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, як вбачається зі змісту кредитного договору № 2003200 від 14.03.2020 адреса місця проживання та адреса місця реєстрації позичальника (позивача): АДРЕСА_1 .
Так, за визначеннями, поданими у статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11 грудня 2003 року місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Частиною другою статті 2 Закону №1382-IV встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
За змістом статті 6 Закону №1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI від 20 листопада 2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 5492-VI) Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 7 Закону №5492-VI до Реєстру вноситься додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 на час відкриття виконавчого провадження ВП №63016121, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про місце проживання/реєстрацію позивача у м. Києві чи наявність у позивача майна, яке зареєстровано в м. Києві. При цьому, стягувач звертаючись до приватного виконавця, у своїй заяві вказує на місце реєстрації боржника - АДРЕСА_1 , та  адресу місця проживання: АДРЕСА_2 , не надаючи при цьому підтверджуючих документів, з яких би чітко вбачалось, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою у м. Києві.
Отже, спірним питанням у даній справі є застосування норм статті 24 Закону № 1404-VIII в частині правомірності відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, а також питання наявності у приватного виконавця обов`язку перевіряти перед відкриттям виконавчого провадження відомості у виконавчому документі стосовно місця проживання боржника.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20 надав оцінку правильності тлумачення положень статті 24 Закону № 1404-VIII в контексті визначення місця проживання боржника та дійшов висновку, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника.
Крім того, аналізуючи положення статей 9, 18 Закону № 1404-VIII, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону № 5492-VI, Верховний Суд дійшов висновку, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись.
Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України "Про виконавче провадження" на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. Виходячи із системного аналізу пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII в сукупності з іншими положеннями цього Закону, Верховний Суд у справі №380/9335/20 констатував, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.
При цьому, саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.
Колегія суддів наголошує, що фактичні обставини вказаної справи №380/9335/20 та даної справи є подібними.
Враховуючи викладене, колегія суддів враховує правову позицію, яку Верховний Суд висловив у справі №380/9335/20 щодо застосування норм матеріального права до подібних правовідносин, та відхиляє посилання відповідача на необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладеного в постанові від 09.12.2020 у справі № 460/3537/20, оскільки під час вирішення тотожних спорів має враховуватись остання правова позиція суду касаційної інстанції.
Таким чином, з урахуванням наведеного, визначення місця виконання виконавчого документа щодо ОСОБА_1 має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання останньої.
Будь-які інші відомості про місце проживання або перебування боржника можуть бути використані в якості додаткової інформації і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
З огляду на те, що місце реєстрації позивача (боржника) не належить до виконавчого округу приватного виконавця Клименка Р.В., колегія суддів дійшла висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи скарги зводяться виключно до іншого варіанту тлумачення норм матеріального права, відмінного від правової позиції Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20, а тому не приймаються до уваги.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 по справі № 520/19982/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов