ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13610/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 

                     розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-ГРУПП» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року 
  у адміністративній справі № 160/13610/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-ГРУПП» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року відмовлено у задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-ГРУПП» стосовно визнання протиправними та скасування прийнятних Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області 17.01.2020 податкових повідомлень-рішень №0001600509 та №0001600509, якими ТОВ "МАГ-ГРУПП» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 13978,00 грн. за основним платежем та 3494,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), і з податку на додану вартість в розмірі 6579,00 грн. за основним платежем та 1644,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
          Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав порушення норм матеріального та процесуального праві, неповного врахування фактичних обставин та неправильної оцінки судом фактичних обставин, що призвело на думку апелянта до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке просить скасувати та ухвали нове рішення про задоволення вимог позивача у цій справі.
Відповідач по справі не скористався правом надання до суду відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає апеляційному перегляду скарги позивача по суті.
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення фактичних обставин спірних правовідносин та правильність їх юридичної оцінки і застосування норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані позивачем у цій справі податкові повідомлення-рішення №0001600509 про збільшення ТОВ «МАГ-ГРУПП» суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 17 472,50 грн. (за податковими зобов`язаннями - 13 978,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3 494,50 грн.) і №0001600509 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 8 223,75 грн. (за податковими зобов`язаннями - 6 579,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1644,75 грн.), були винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 17.01.2020 року за результатами проведеної відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 07.11.2019 року №1153-п і повідомлення від 07.11.2019 року №499 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «МАГ-ГРУПП» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 роки, внаслідок чого складено Акт від 13.12.2019 року №16170/04-36-05-09/39260591, в якому контролюючим органом зафіксовано виявлені порушення позивачем: вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього на суму 8 952 грн., в т.ч. за листопад 2016 року - 8 952 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітнього (податкового) періоду у листопаді 2016 року на суму 6 579 грн.; і вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 13 978 грн., в т.ч. за 2016 рік на суму 13 978 грн.
          Позивачем використано процедуру адміністративного оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень, а після отримання на свою скаргу від 28.07.2020 року від Державної податкової служби України рішення  від 25.09.2020 року №28766/6/99-00-06-02-02-06 про залишення скарги без розгляду, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі
Вирішуючи спір цій справі по суті, суд першої інстанції спираючись на положення пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 та пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового законодавства України, обґрунтовано акцентував увагу на наявність у контролюючого органу права на здійснення документальних позапланових перевірок за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Судова колегія погоджується з наведеними у попередньому абзаці висновками суду першої інстанції, оскільки позивачем по справі не надано контролюючому органу переконливих пояснень і письмового їх підтвердження на спростування інформації, встановленої за результатом аналізу бази ІС «Податковий блок» і «Архів електронної звітності», та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, оформлених по взаємовідносинам між позивачем і ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», а також із змісту ухвали Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.12.2018 у справі № 209/3986/18, якою підтверджено винність ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України внаслідок пособництва у фіктивному підприємництві шляхом придбання (переєстрації) ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» з метою прикриття незаконної діяльності шляхом надання послуг іншим суб`єктам підприємницької діяльності в конвертації безготівкових грошових коштів в готівку та незаконному формуванню їх податкового кредиту з податку на додану вартість, у тому числі і по безтоварним операціям з ТОВ «МАГ-ГРУПП». 
Перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в іншій частині, яка стосується питання правомірності прийнятих за результатом проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «МАГ-ГРУПП», судовою колегією встановлено, що перевіряючи обґрунтованість доводів позивача у цій справі, суд першої інстанції детально проаналізував як зміст Акту перевірки та позицію Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, який ставить під сумнів реальність господарських операції між позивачем ТОВ «МАГ-ГРУПП» та ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», так і долучені до матеріалів справи копій первинних документів, що складалися по господарським операціям між ТОВ «МАГ-ГРУПП» та ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» за Договорами субпідряду №219 від 03.09.2016 р і №220 від 03.10.2016 р у сукупності із змістом ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі №209/3986/18, якою встановлено винність засновника та директора ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» у здійсненні фіктивного підприємства, яке не має трудових ресурсів і власних (орендованих) основних засобів, офісних та складських приміщень, транспортних засобів – суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що складені ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» первинні документи носять формальний характер, а по взаємовідносинах з вказаним контрагентом у період 29.04.2016 по 13.04.2017 роки, позивачем було незаконно сформовано витрати та податковий кредит, що підтверджено директором та засновником ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №1-кп/209/502/18 у справі №209/3986/18, що має відповідно до вимог ч.6 і ч.7 ст.78 КАСУ має обов`язково враховуватися  адміністративним судом стосовно фактів, наведених у вироку (ухвалі) в кримінальній справі щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння директора та засновника ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» і правових наслідків, що є предметом розгляду в адміністративній справі.
За наведених вище обставин, суд першої інстанції правильно відхилив посилання позивача на те, що ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках (ухвалах), які набрали законної сили, оскільки в ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі №209/3986/18 прямо вказано про те, що у період 29.04.2016 по 13.04.2017 роки незаконно сформовані витрати та податковий кредит по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», а тому в цій частині він є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.
Оскільки, в ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі №209/3986/18 прямо вказано про те, що у період 29.04.2016 по 13.04.2017 роки незаконно сформовані витрати та податковий кредит по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», а також того, що поставлене в провину засновника та директора ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» ОСОБА_1 діяння дійсно мало місце, то і вказана ухвала суду є підтвердженням фіктивного підприємства вказаного контрагента позивач, яка є несумісною з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту є безпідставним. 
Описані вище обставини з урахуванням беззаперечного доведення відповідачем того, що ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» не звітує до контролюючих органів та не подає податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого податку (форма №1ДФ), не інформує контролюючі органи про наявність власних (орендованих) основних засобів, офісних та складських приміщень, транспортних засобів, що унеможливлювало реалізацію товарів та фактичне виконання робіт/послуг для позивача - слугували підставою для відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог позивача по цій справі в повному обсязі.
Судова колегія у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції і у зазначеній частині, оскільки позивачем суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про реальність господарських операцій з  ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» та про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі цього контрагента, який не має ні трудових ні матеріальних ресурсів (основних фондів) для проведення відповідної господарської діяльності, що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин у цій справі свідчить про безпідставність формування позивачем податкового обліку за господарськими операціями з ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП».
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Дніпропетровського   окружного адміністративного суду по цій справі   прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування доводами апеляційної скарги позивача не встановлено, тому керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-ГРУПП» -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року – залишити без змін.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник