Справа № 161/16882/21 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/375/22  Категорія: 70 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 березня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2022 року,
                                         В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 до 04 вересня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося троє дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час досягли повноліття. 
Позивач зазначала, що син ОСОБА_6 навчається на 2-му курсі факультету комп`ютерних та інформаційних технологій Луцького НТУ денної форми навчання за державним замовленням, у зв`язку з чим він позбавлений можливості працювати та отримувати самостійний заробіток, а її матеріальне становище позбавляє самостійно забезпечувати сина. 
Також вказувала, що відповідач ОСОБА_2 участі в утриманні повнолітнього сина не приймає, хоча є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, на обліку у лікарів не перебуває, а також у нього є реальна спроможність надавати матеріальну допомогу для забезпечення потреб сина ОСОБА_7 , пов`язаних з його навчанням. Відповідач працює за кордоном та отримує достойний заробіток. 
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 6 000 грн щомісяця, починаючи з дати досягнення ним повноліття та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1 500 грн щомісяця, починаючи з 21 вересня 2021 року і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано майнового стану відповідача, а саме те, що він працює за кордоном та отримує достойний заробіток, інших аліментних зобов`язань не має, неповнолітніх дітей, дружини чи батьків на утриманні не має, в іншому шлюбі не перебуває, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у зазначеному нею розмірі. При  цьому відповідач не надав доказів, що він є безробітний, непрацездатний та неспроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 . Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив її позов.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у цій справі є 10 березня 2022 року - дата складення повного судового рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що за час перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття та на даний час проживає разом зі своєю матір`ю – позивачем ОСОБА_1 .
З довідки № 249/21 від 15 вересня 2021 року слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається на 2-му курсі (група АВ-21) Луцького НТУ за спеціальністю «Комп`ютерні та інформаційні технології» на денній формі навчання за державним замовленням. Період навчання з 22 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с.10).
Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Таким чином, законодавець покладає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання лише за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.
Також при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід.
Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є здоровим та на обліку в лікарів не перебуває,  на момент розгляду даної справи є студентом Луцького НТУ, зі строком навчання до 30 червня 2024 року на денній формі навчання за державним замовленням, тобто його навчання у вказаному вищому навчальному закладі є безоплатним. Через неналежну успішність ОСОБА_3 стипендію не отримує та будь-яких інших видів заробітку не має, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивача ОСОБА_1 .
У зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі позивач змушена нести витрати, пов`язані з проїздом сина, харчуванням, придбанням речей першої необхідності тощо, однак розмір таких витрат нею належними та допустимими доказаними не обґрунтований.
Отже, колегія судів вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено, що у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є здоровою, працездатною особою, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців не має, спроможний надавати йому таку матеріальну допомогу, а тому дійшов цілком обґрунтованого висновку, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно, і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
Визначаючи аліменти у вказаному розмірі, суд врахував матеріальний стан позивача ОСОБА_1 , який позбавляє її у повній мірі матеріально забезпечувати сина ОСОБА_7 самостійно, однак не звільняє її від такого обов`язку, оскільки законом покладено обов`язок на обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, лише за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.
Разом з тим, позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довела, що відповідач може сплачувати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 6 000 грн.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.
Наведені позивачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у позовній заяві, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                      У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: