Справа № 930/1106/21
Провадження № 22-ц/801/35/2022
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року	Справа № 930/1106/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого: Копаничук С.Г.
Суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.
за участю секретаря Олійник Г.Є.,
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду від 06 вересня 2021 року, постановлене в приміщенні того ж суду під головуванням судді Царапори О.П. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В с т а н о в и в:

11.05.2021 року ТОВ ««СПЕКТРУМ ЕССЕТС»» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те ,що 28.12.2005 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Надра») і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 28/12/2005/840-КВ-М/154, згідно якого останній на купівлю житлового будинку отримав в кредит грошові кошти у розмірі 11 000 доларів США на строк 240 місяців зі сплатою 12% річних і щомісячною платою за управління кредитом з розрахунку 0,3 від фактичної суми заборгованості по кредиту. В забезпечення виконання умов даного договору, 28.12.2005 року між ВАТ КБ «Надра» і поручителем ОСОБА_2 було укладено договір поруки ,згідно якого останній поручитель відповідає за виконання зобов`язання у тому ж об`ємі, що і позичальник ,а також договір іпотеки придбаної нерухомості від 28.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М. зареєстрований в реєстрі за № 5301.
15 травня 2020 року між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за договором про відступлення прав вимоги № GL3N017513 продав ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за кредитним договором № 28/12/2005/840-КВ-М/154 від 28.12.2005 року та укладеними на забезпечення його виконання 28.12.2005 року договорами іпотеки та поруки .
          У зв`язку з неналежним виконанням позичальником  взятих за кредитним договором зобов`язань виникла заборгованість станом на 15.05.2020 року    у розмірі  17 392,59 дол. США ,що еквівалентна 464 020,39 грн. і  складається із заборгованості за тілом кредиту  - 9036,22 дол США, що еквівалентно 241079,12 грн.; по сплаті відсотків  - 6529,55 дол. США, що еквівалентно174 203,17 грн.; по комісії в сумі 1 826,82 дол. США, що еквівалентно 48 738,10 грн., які  позивач  просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку ,а також відшкодувати з них  судові витрати. 
Ухвалою Немирівського районного суду від 20.05.2021 року було відкрито провадження у справі і розгляд справи, в зв`язку з визнанням судом її малозначною (п.6 ст.19 ЦПК) , було призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. 
Разом із тим, як зазначено у рішенні суду, у зв`язку із відсутністю належного фінансування суду та, як наслідок, відсутністю поштових марок (лист ТУ ДСА України у Вінницькій області вих. №04-29/62 від 12.01.2021), відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тричі повідомлялися про розгляд даної справи через оголошення в Інтернет мережі на сайті Судова Влада України .
Рішенням Немирівського районного суду від 06.09.2021 року позов задоволено . Стягнуто в солідарному порядку з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» частину заборгованості за кредитним договором № 28/12/2005/840-КВ-М/154 від 28.12.2005 року в сумі 17 392,59 дол. США , що еквівалентно 464 020,39 гривень .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» 3480,16 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» , 3480,16 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову до відповідачів відмовити. Зазначив, що суд не врахував ,що в забезпечення виконання вказаного кредитного договору ним було передано в заставу 39/100 частин будинку АДРЕСА_1 і укладено договір поруки з ОСОБА_2 . Вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором не доведена належними, допустимими достовірними і достатніми доказами через відсутність графіку платежів , виписки Банку з особового рахунку відповідача ,що підтверджувала б рух коштів. Щодо несплаченої частини щомісячних платежів, то необхідно застосовувати термін позовної давності до цих вимог, оскільки останній платіж він здійснив 03.12.2014 року ,а тому строк позовної давності за цими вимогами витік 03.12.2017 року. Через неналежне повідомлення його про час, місце розгляду справи апелянт не зміг заявити в суді клопотання про застосування строку давності , а тому просить відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу – безпідставною. Зазначив, що відповідачем не заперечується факт укладення договору кредиту, його умови та факт отримання кредиту, а лише оспорюється розмір заборгованості , який зафіксований у договорі про відступлення права вимоги ,яке придбав позивач і який не визнавався недійсним. Також безпідставними вважає доводи про незастосування судом про строку позовної давності, оскільки договір укладено до 2025 року і строк виконання основного зобов`язання не настав , а перебіг строку позовної давності виникає з дня настання строку виконання основного зобов`язання або в зв`язку з застосуванням права на повернення кредиту достроково. 
Відповідачем ОСОБА_2 рішення Немирівського районного суду від 06.09.2021 в апеляційному порядку не оскаржувалось ,а тому судом не переглядається.
Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи і рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга   підлягає задоволенню частково. 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із  ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.
Судом встановлено ,що 28 грудня 2005 року між ВАТ "Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого останній з метою купівлі нерухомості отримав в кредит грошові кошти у розмірі 11 000 доларів США на строк 240 місяців (тобто на 20 років) зі сплатою 12% річних і щомісячною платою за управління кредитом з розрахунку 0,3 від фактичної суми заборгованості по кредиту. (а.с.17-18) 
Із матеріалів справи вбачається, що банком зобов`язання виконано належним чином та надано позичальнику кошти в кредит(а.с.23)
Згідно п.1.3 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки 12% річних. Згідно п.п.3.3.1,3.3.2,3.3.3 договору кредиту позичальник зобов`язався щомісячно до 5 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 152 долари США. 
Згідно п.3.4 договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.
Відповідно до п.3.3.4 договору кінцевий термін повернення кредиту 28.12.2025 року . 
Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору ,позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів, передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений в п.3.3.3 цього договору .
Відповідно до п. 5.1 кредитного договору зі змінами, у разі невиконання позичальником зобов`язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 5.2 кредитного договору зі змінами, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.3, цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених в п. 4.2.3 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно п. 5.3 кредитного договору зі змінами, у разі порушення позичальником вимог п. п. 4.3.2.-4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом і нарахованими процентами, за кожен випадок.
28 грудня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки до кредитного договору № 28/12/2005/840-КВ-М/154 від 28.12.2005 року (а.с.19).
Згідно п.1.3,1.4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за кредитним договором у тому ж об`ємі, що і позичальник. 
В зв`язку з невиконанням належним чином відповідачами зобов`язань за укладеними договорами , станом на 15.05.2020 року за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 17392,59 дол. США, що еквівалентно 464020,39 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9036,22 дол США, що еквівалентно 241079,12 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 6529,55 дол. США, що еквівалентно174 203,17 грн. ; заборгованості за комісією - 1 826,82 дол. США, що еквівалентно 48 738,10 грн., що підтверджується додатком № 1 до договору № GL3N017513 від 15.05.2020 року (а.с.13-14). 
15 травня 2020 року між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» (далі- Банк) та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС » був укладений договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020 р. ,згідно якого Банк відступив шляхом продажу ТОВ «СПЕКІ`РУМ ЕССЕТС» права вимоги, що належали ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за відповідними договорами ,в тому числі , і за кредитним договором з ОСОБА_1 № 28/12/2005/840-КВ-М/154 (а.с.9-12) 
Постановляючи рішення у справі, суд першої інстанції, посилаючись на ст.ст.512-514,525,526,530,546,553,610,612,625 629 ЦК України ,виходив із того, що відповідачі не виконали прийняті на себе відповідно до укладених договорів кредиту і поруки зобов`язання ,внаслідок чого станом на 15.05.2020 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 17392,59 дол. США, що еквівалентно 464020,39 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9036,22 дол США, що еквівалентно 241079,12 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 6529,55 дол. США, що еквівалентно174 203,17 грн. ; заборгованості за комісією - 1 826,82 дол. США, що еквівалентно 48 738,10 грн., а тому вона підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Також суд виходив із відсутності сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу ,виконаних позивачем , які ,з огляду на неспростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми заборгованості, безспірно спростовують добросовісність відповідачів. 
З указаним висновком суду погодитись не можна, так як суд не вірно оцінив надані позивачем докази розміру заборгованості , що мають значення для вирішення справи, внаслідок чого невірно встановив ці обставини справи і дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредит надавався на загальну суму 11 000 доларів США на умовах платності з цільовим призначенням для придбання житлового будинку по АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій позичальник укладає з банком договір іпотеки вказаного будинку ,а згідно п.2.2.- укладає договір поруки з ОСОБА_2 .
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У позові ТОВ «Спектрум Ессетс» зазначає, що розмір заборгованості за кредитним договором становить суму, що зазначена в договорі про купівлю права вимоги від 15.05.2020 року і з цього часу позивач жодних нарахувань боргу по тілу кредиту, відсотках, штрафних санкціях не здійснював. 
За змістом договору про відступлення прав вимоги від 15 травня 2020 року Банк передав позивачу право вимоги за кредитним договором ,в результаті чого новий кредитор - ТОВ «СПЕКІ`РУМ ЕССЕТС» у день укладення договору набув усі права кредитора щодо боржників за укладеними Банком основними та іншими договорами (а.с.9-14)
Набувши права вимоги за укладеними Банком з відповідачами договорами , ТОВ «СПЕКІ`РУМ ЕССЕТС» у травні 2021 року звернулось до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором , яку вказало у розмірі ,зазначеній Банком у договорі про відступлення права вимоги : заборгованість за кредитом - 9036,22 дол. США ,за відсотками - 6529,55 дол. США , 1826,82 дол. США за комісією, а всього 17 392,59 дол. США. 
Згідно ч.1 ст.81,12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України)
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ознаками судових доказів є їх належність, допустимість, достовірність і достатність. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів).Достовірність доказів – це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування, а достатність – це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.
Відповідно ,набувши права вимоги за кредитним договором і пред`являючи позов про стягнення заборгованості ,новий кредитор-позивач ,як і Банк , повинен довести наявність і розмір заборгованості належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, яким не може являтись лише Додаток 1 до договору про відступлення права вимоги, так як він не містить даних про рух коштів ,час і суми погашення заборгованості . 
Згідно п.5 вказаного договору про відступлення права вимоги , новий кредитор ( ТОВ «СПЕКІ`РУМ ЕССЕТС») підтверджує , що в момент укладення цього договору отримав наявні у Банку документи ,що підтверджують права вимоги до боржників.
Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач , крім додатку №1 до договору про відступлення права вимоги (а.с.14), будь яких інших доказів на підтвердження розміру заборгованості - розрахунку заборгованості , графіку , банківської виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачався би рух коштів і виконання договору , не надав .
          Однак, без графіку платежів та банківської виписки з особового рахунку    неможливо визначити , яка  частина  тіла  кредиту сплачена позичальником, а щодо несплаченої  частини щомісячних обов`язкових платежів - перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. 
У матеріалах справи відсутні достовірні докази того, що у позичальника ОСОБА_1 на час пред`явлення позову існувала заборгованість за кредитним договором у зазначеному позивачем розмірі.
Згідно ч.4 ст.81 ЦПК у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
ТОВ «СПЕКІ`РУМ ЕССЕТС» зазначав про те, що банк не передав позивачу розрахунок заборгованості, виписки по особовому рахунку та графіку погашення кредиту відповідача. 
   Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.
Ухвалою Немирівського районного суду від 16.06.2021 за клопотанням позивача витребувано з архіву Національного Банку України ,Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виписки з особового рахунку позичальника ОСОБА_1 з дня отримання кредиту до часу укладення договору про відступлення права вимоги. 
Відповідні документи вказаними юридичними особами суду не були надані в зв`язку з їх відсутністю і посиланням на те, що згідно п.5 договору про відступлення права вимоги документи, що підтверджують права вимоги до боржників ,були отримані від Банку новим кредитором - ТОВ «СПЕКІ`РУМ ЕССЕТС» і мають знаходитись у останнього (а. с. 95,111) 
Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі № 161/16891/15-ц) дійшов до висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна норма міститься і в п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, згідно якої виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Оскільки у позовній заяві представник позивача клопотав у разі неявки розглядати справу у його відсутність ,а також справа розглядалась без присутності відповідача, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги останнього про не доведення позивачем наявності і розміру заборгованості достовірними і достатніми доказами ,що виключає можливість її перевірки, заслуговують на увагу .
ТОВ «Спектрум Ессетс» до позову не надано розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку боржника, , графіку погашення кредиту, а тому розмір боргу, заявлений товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого достатнього підтвердження в ході розгляду справи, а тому рішення суду в оскаржуваній частині необхідно скасувати з постановленням у цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_1 за недоведеністю.
Щодо застосування судом строку позовної давності щодо вимог позивача до ОСОБА_1 . 
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. 
У постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. 
       Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Отже, наслідки спливу позовної давності застосовується лише до обґрунтованого позову за наявності заяви відповідача.
За обставин, коли позов не доведено, посилання суду першої інстанції на сплив позовної давності і застосування відповідних наслідків є порушенням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те ,що він з грудня 2014 року припинив виплати за кредитним договором ,а тому з цього часу повинен обраховуватись строк позовної давності, не підтверджені будь-якими достовірними доказами .
Посилання у скарзі на необхідність застосування строку позовної давності за заявою відповідача апеляційним судом і відмови з цих підстав у позові, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд ,даючи оцінку доказам, дійшов висновку про недоведеність порушення відповідачем ОСОБА_1 прав позивача і відмову у задоволенні позову до нього по суті, що виключає застосування пропуску строку давності для відмови у позові.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В зв`язку з порушенням судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог до скаржника .
Оскільки рішення суду оскаржено лише відповідачем ОСОБА_1 і лише в частині солідарного стягнення заборгованості з нього , а у апеляційній скарзі він просив ухвалити нове рішення ,яким у задоволенні позову відмовити , в тому числі і до відповідача ОСОБА_2 , який рішення не оскаржував, і це не може апеляційним судом розцінюватись як вихід за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційна скарга останнього підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає перегляду лише щодо скаржника. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову щодо нього , понесені судові витрати у суді 1- ої інстанції залишаються за позивачем, а понесені скаржником у суді апеляційної інстанції витрати у вигляді судового збору – 10 440 грн. підлягають відшкодуванню йому з позивача. 
         Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, 

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Немирівського районного суду від 06 вересня 2021 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором і судовим збором, - скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» в частині вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» на користь ОСОБА_1 10 440,50 грн у відшкодування судового збору в апеляційній інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        С. Г. Копаничук

Судді:                                                                В. П. Рибчинський

                                                                       В. В. Оніщук