Справа № 128/1899/21
Провадження № 22-ц/801/151/2022
Категорія: 55
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай  О. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року	Справа № 128/1899/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
              Головуючого судді Голоти Л.О. (суддя - доповідач), 
               суддів Денишенко Т. О., Копаничук С. Г., 
розглянув у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дію,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року, постановлену у складі судді Лабай  О. В. в приміщенні суду в смт. Крижопіль, -

в с т а н о в и в :

07 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дію, в якій позивач, обґрунтовуючи позов в порядку захисту прав споживачів, просить суд зобов`язати відповідачку повернути йому 168 грн. та стягнути судові витрати по справі.                                                                                
У тексті позовної заяви позивачем викладено заяву про забезпечення доказів, згідно якої позивач просить суд забезпечити доказ шляхом звернення до Національної поліції міста Тульчин Вінницької області про надання копії письмового пояснення відповідача.        
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 рок справу передано до Крижопільського районного суду Вінницької області.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року заяву повернуто заявнику відповідно до частини четвертої статті 117 ЦПК України.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції порушено строки розгляду заяви про забезпечення доказів. Заява про забезпечення доказів відповідає вимогам статті 117 ЦПК України. Правових підстав для повернення заяви в суду першої інстанції не було.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до даних електронного табеля обліку робочого часу у комп`ютерній програмі "Д-3" суддя Голота Л. О. перебувала у відпустці 26 січня 2022 року, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 02 лютого 2022 року без повідомлення учасників справи.
Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Повертаючи заяву про забезпечення доказів відповідно до частини четвертої статті 117 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява про забезпечення доказів не відповідає вимогам закону, оскільки заявником не зазначено : 1) підстав, які дали б можливість припускати те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим; 2) не обгрунтовано перешкод в самостійному отриманні доказу, на який він посилається, або неможливості отримання такого доказу шляхом витребування доказів згідно статті 84 ЦПК України; 3) не визначено передбачений законом спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, та осіб, у яких знаходяться докази. Також, суд виходив з того, що зазначений заявником спосіб «звернення до Національної поліції міста Тульчин Вінницької області про надання копії письмового пояснення відповідача» суд не може прийняти як виконання вищевказаних вимог. Крім цього, заявником не зазначено дати відповідного пояснення, його реєстраційного номеру та не вказано, в якому саме органі поліції знаходиться відповідний доказ та в межах якого провадження.                        
Проте, зазначений висновок суду першої інстанції зроблено з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви. Заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження. За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Вінницький апеляційний суд зазначає, що підстави, зазначені в ухвалі суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення доказів, не є достатніми та не можуть слугувати для повернення заяви про забезпечення доказів за встановлених обставини та свідчать про формальний підхід до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам статті 117 ЦПК України.
Не наведення заявником доказів, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів, не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення доказів і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.
Колегія суддів звертає увагу на те, що достатність наданих заявником доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення доказів і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.
Питання щодо недостатності інформації може бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення доказів.
Окрім цього, висновки суду першої інстанції про те, що заявником не визначено передбачений законом спосіб, у який він просить суд забезпечити докази, та осіб, у яких знаходяться докази, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки заявник зазначає спосіб забезпечення доказів та орган, в якому зазначений доказ знаходиться.
Під час вирішення заяви про забезпечення доказів по суті за наявності на то правових підстав суд повинен виходити з положень частини другої статті 116 ЦПК України, згідно якої способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для повернення заявнику заяви про забезпечення доказів відповідно до частин четвертої статті 117 ЦПК України.
Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко 

С. Г. Копаничук