Ухвала        
31 січня 2022 року
м. Київ
справа № 372/2896/19
провадження № 61-1612ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мусаєва Магомеда Гасановича, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Обухівська міська рада Київської області, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року,позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Обухівська міська рада Київської області, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належними йому земельними ділянками, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери: 3223110100:01:105:0127, 3223110100:01:105:0128, шляхом знесення (перенесення) огорожі із земель загального користування - проїзду до вказаних ділянок по АДРЕСА_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У січні 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку представником ОСОБА_1 - адвокатом Мусаєвим М. Г., подано касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, у якій просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, 
в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мусаєва М. Г., не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, представнику ОСОБА_1 - адвокату Мусаєву М. Г., необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мусаєва Магомеда Гасановича, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Д. Д. Луспеник