Ухвала
 
14 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 428/7073/19
 
провадження № 61-1812ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 жовтня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої збройною агресією,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом.
 
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 відмовлено.
 
Постановою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , задоволено частково. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 жовтня 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким закрито провадження у цій справі. Роз`яснено позивачам, що іноземна держава може бути відповідачем у своєму національному суді, а в національному суді іншої держави іноземна держава може бути відповідачем лише з її явно вираженої згоди.
 
У січні 2022 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, яка надійшла 31 січня 2022 року, в якій заявники просять оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на розгляд до суду першої інстанції.  
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 914/3360/2012, від 13 травня 2020 року у справі № 711/17/19, від 03 червня 2020 року у справі № 357/13182/18, оскільки у  скарзі порушуються питання, які стосується інших правовідносин, що відповідає вимогам пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої збройною агресією за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в  інтересах малолітньої ОСОБА_3 , на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 жовтня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі. 
 
Витребувати з Сєвєродонецького міського суду Луганської області вищезазначену цивільну справу № 428/7073/19.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк один місяць. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян
                                    
                                                                                                              О. В. Білоконь
 
                                                                                                                        Н. Ю. Сакара