УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

21 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/5465/21
адміністративне провадження № К/9901/44556/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року та   постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року
у справі   №   580/5465/21
за позовом    ОСОБА_1 
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, позовну заяву    ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачці. 
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, позивака 29 листопада 2021 року звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано 01 листопада 2021 року. На підтвердження вказаного, до касаційної скарги додано, зокрема копію конверту зі штрих-кодовим ідентифікатором 0102934238580.
Відповідно до частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та враховуючи те, що скаржником надано докази на підтвердження вказаного клопотання, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.
Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.
Частинами першою, другою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів
Згідно з частиною першою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).
Відповідно до пунктів 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. 
Як убачається з оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. У лютому 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплатити доплату до пенсії, пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року. Листом від 18 березня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку та виплати доплати до пенсії, пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, адже вказані виплати були здійснені в порядку та у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та запропоновано подати заяву про поновлення відповідного строку. На виконання вимог вказаної ухвали позивач подала заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду в якій зазначено, що про порушення своїх прав щодо не перерахунку пенсії позивача за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року відповідно до норм статей 39, 49, 50, 54, 67 Закону №796-ХІІ їй стало відомо у лютому 2021 року від знайомих.
При прийнятті рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що для поновлення пропущеного строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суди також зазначили, що обставин, які б вказували на наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду на сім років, судом не встановлено, а доводи позивача про те, що про можливе порушення своїх прав вона вперше дізналася від знайомої у лютому 2021 року визнано необґрунтованими.
Згідно з   пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому   частинами другою,   третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
У   пункті 2 частини другої цієї статті   встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю у матеріалах позову належних доказів, які свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Суд касаційної інстанції зазначає, що оскаржувані судові рішення є слушними, вмотивованими і таким, що ґрунтується на законі, зокрема положеннях статей 122, 123 КАС України. Правильне застосування судами першої та  апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних судових рішень, врахували правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, про те, що:
« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо».
З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Аналогічна позиція щодо застосування статей 122, 123 КАС України висловлена Верховним Судом в ухвалах від 29 липня 2019 року у справі № 522/7472/17, від 12 серпня 2021 року у справі №   520/18594/2020 та від 04 листопада 2021 року у справі № 369/2257/19.
Керуючись   статтями 121, 248,   328,   329, 333,   355,   359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на касаційне оскарження у справі №   580/5465/21.
2.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №   580/5465/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя -доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                               Н.В. Коваленко
                                                                                                              В.М. Шарапа